ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2026 р. Справа № 911/2060/25 

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., за участю секретаря судового засідання Рженецької М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Відділу освіти виконкому Покровської районної в місті ради 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО РЕСУРС» РІ ГРУП»
про визнання додаткової угоди укладеною

за участю представниці позивача Тарасюк І.В. (самопредставництво) та представниці відповідача Савлук І.М. (ордер серії АІ №2017667 від 06.10.2025) 

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

23.05.2025 з використанням підсистеми Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд" у формі електронного документа до Господарського суду Київської області подано заяву Відділу освіти виконкому Покровської районної в місті ради (далі – Відділ освіти/позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРГО РЕСУРС” РІ ГРУП” (далі – ТОВ “ЕНЕРГО РЕСУРС” РІ ГРУП”/відповідач) про визнання додаткової угоди до договору про постачання електричної енергії споживачу №56 від 21.03.2025 укладеною.
Господарський суд Київської області ухвалою від 27.06.2025 матеріали справи №911/2060/25 за позовом Відділу освіти виконкому Покровської районної в місті ради до Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕНЕРГО РЕСУРС” РІ ГРУП” про визнання додаткової угоди укладеною передав за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Дніпропетровської області.
Північний апеляційний господарський суд постановою від 26.08.2025 у цій справі ухвалу Господарського суду Київської області від 27.06.2025 у скасував, а справу направив до Господарського суду Київської області для продовження розгляду.
Господарський суд Київської області ухвалою від 04.09.2025 у цій справі прийняв до розгляду позовну заяву Відділу освіти, відкрив провадження за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 06.10.2025, а також встановив відповідачу строк для подання відзиву - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідно до частин 5, 6 статті 242 ГПК України якщо судове рішення було ухвалено, зокрема, поза межами судового засідання, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
З наявних в автоматизованій системі “Діловодство спеціалізованого суду” (ДСС) відомостей слідує, що означену вище ухвалу доставлено до електронного кабінету (електронної пошти) ТОВ “ЕНЕРГО РЕСУРС” РІ ГРУП” в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» 05.09.2025 о 02:42, а підтвердження про таку доставку судом отримано 05.09.2025 о 12:01.
З огляду на вказане суд висновує, що днем вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у цій справі є 05.09.2025, а тому останнім днем для вчинення відповідачем процесуальних дій з подання відзиву на позов у цій справі є 22.09.2025.
24.09.2025 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від ТОВ “ЕНЕРГО РЕСУРС” РІ ГРУП” надійшов відзив на позов разом з доданими до нього доказами.
Відповідно до прохальної частини відзиву ТОВ “ЕНЕРГО РЕСУРС” РІ ГРУП” просило визнати поважними причини пропуску строку на подання таких заперечень та поновити цей строк.
У підготовчому засіданні 06.10.2025 представниця відповідача зауважила на обставинах направлення до суду клопотання про продовження строку на подачу відзиву, відтак, з огляду на відсутність у суді означеного клопотання станом на вказану дату, вказала про те, що представник ТОВ “ЕНЕРГО РЕСУРС” РІ ГРУП” був завантажений у зв`язку із наявністю інших спорів про стягнення з позивача заборгованості.
З огляду на вказане представниця відповідача просила суд визнати причини пропуску строку на подання відзиву поважними та прийняти до розгляду відзив з доданими до нього матеріалами.
Відповідно до ч. 8 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. 
Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
Ураховуючи вказане, заслухавши пояснення представниці відповідача, суд зауважив, що причини пропуску означеного строку носять суб`єктивний характер, попри вказане, з метою повного та всебічного розгляду цієї справи, визнав поважними такі причини та прийняв до розгляду поданий відповідачем відзив разом з долученими до нього доказами.
Таке рішення суду ґрунтується на тому, що:
- поважність причин подання відзиву не у строк оцінюється за внутрішнім переконанням під час вчинення відповідної процесуальної дії, тоді як наявність саме об`єктивних причин пропуску відповідно встановленого строку не є кваліфікуючою при реалізації судом відповідних дискреційних повноважень;
- обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів;
- усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей; усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Господарський суд Київської області ухвалою від 06.10.2025 у цій справі відклав підготовче засідання на 03.11.2025.
08.10.2025 через канцелярію Господарського суду Київської області від ТОВ “ЕНЕРГО РЕСУРС” РІ ГРУП” надійшло клопотання про продовження строку на подання відзиву.
Вказане клопотання суд дійшов висновку залишити без розгляду як процесуально неспроможне з огляду на вирішення у підготовчому засіданні 06.10.2025 питання про прийняття відзиву до розгляду, тоді як продовження строку у минулому не може бути вирішене на час, коли такий строк уже закінчився.
Господарський суд Київської області ухвалою від 03.11.2025 у цій справі відклав підготовче засідання на 24.11.2025.
Господарський суд Київської області ухвалою від 24.11.2025 закрив підготовче провадження у справі №911/2060/25 та призначив її до судового розгляду по суті на 13.01.2026.
Поряд з тим з метою вирішення питання про закриття підготовчого та призначення цієї справи до розгляду по суті судом встановлено, що у позовній заяві Відділ освіти вказав третю особу - Акціонерне товариство «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», відтак зауважив, що ця особа є оператором системи передачі та системи розподілу електроенергії. 
Покликаючись на те, що оплата послуг з передачі та розподілу електричної енергії третій особі згідно з умовами договору здійснюється позивачем через відповідача та входить до структури ціни за одиницю електроенергії, позивач вважає, що права, обов`язки та законні інтереси третьої особи, в тому числі у взаєминах зі сторонами цієї справи можуть бути порушені, в тому числі в частині оплати наданих третьою стороною послуг або прийняття рішення споживачем щодо зміни електропостачальника на наявності спору з діючим.
Відповідно до приписів ч.ч. 1, 3 ст. 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.
У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.
Однак викладені позивачем доводи не свідчать про належне мотивування наявності підстав для вчинення передбачених статтею 50 ГПК України процесуальних дій із залучення третіх осіб у цій справі.
Так, позивачем не обґрунтовано, які конкретні права та обов`язки щодо однієї із сторін можуть з`явитися/змінитися/припинитися у Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» у разі задоволення заявлених за позовом у цій справі вимог про визнання додаткової угоди укладеною.
Доводи ж відповідача про ймовірність порушення неідентифікованих прав, обов`язків та законних інтересів АТ «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», в тому числі у взаєминах зі сторонами цієї справи, визнаються судом неспроможними і такими, що не розкривають змісту конкретизованого правовідношення, яке може виникнути між АТ «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» та сторонами або однією із них у разі визнання додаткової угоди укладеною.
З огляду на вказане суд дійшов висновку про відсутність підстав для залучення до участі у цій справі Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» у якості третьої особи у порядку статті 50 ГПК України.
08.01.2026 та 09.01.2025 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від ТОВ “ЕНЕРГО РЕСУРС” РІ ГРУП” надійшли клопотання про поновлення строку для подання та долучення до матеріалів справи:
- рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.2025 у справі №904/4185/25;
- повідомлення позивача №1750 від 23.12.2025 про розірвання договору.
Вказані вище клопотання мотивовано тим, що означені докази мають суттєве значення для вирішення спору у цій справі, попри те ці докази з`явились вже після подання відзиву у цій справі та закриття підготовчого провадження.
Згідно з ч.ч. 3, 4, 8 ст. 80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
У судовому засіданні 13.01.2026, до початку розгляду справи по суті, суд заслухав пояснення представниці відповідача та визнав поважними причин пропуску строку для подання означених вище доказів, прийнявши їх до розгляду.
У розрізі зробленого висновку судом враховано, що:
- обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів;
- усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей; усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення;
- означені відповідачем докази прийнято з метою повного та всебічного розгляду спору, а також встановлення у цьому спорі об`єктивної істини;
- приписи статті 80 ГПК України не передбачають необхідності окремого заявлення клопотання про поновлення строків для подання доказів, а достатньою підставою для їх прийняття судом є наведення причин неможливості подання у строк та надіслання іншому учаснику, у разі відсутності у нього цих доказів;
- поважність причин подання доказів не у строк оцінюється за внутрішнім переконанням під час вчинення відповідної процесуальної дії та реалізації судом дискреційних повноважень щодо прийняття доказів.
Водночас судом встановлено, що з-поміж означених відповідачем та прийнятих до розгляду рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.2025 у справі №904/4185/25 і повідомлення позивача №1750 від 23.12.2025 про розірвання договору, до вказаного вище клопотання від 09.01.2026 також долучено копії датованих липнем-серпнем 2025 року актів здачі-приймання електричної енергії та платіжних інструкцій.
Втім окрім мотивів неможливості подання рішення суду у іншій справі та повідомлення про розірвання договору, жодних обґрунтувань поважності причин пропуску встановлених законом строків та подання не разом із відзивом, а вже після закриття підготовчого засідання копій датованих липнем-серпнем 2025 року актів здачі-приймання електричної енергії та платіжних інструкцій у відповідно поданих клопотаннях не наведено.
Таких мотивів та обґрунтувань не навела і представниця відповідача у судовому засіданні 13.01.2026.
У розрізі вказаного суд звертає увагу на те, що:
- вказані вище норми процесуального закону не містять інших правил та порядку подання доказів, аніж у наведеній вище статті 80 ГПК України, та не звільняють учасників справи, зокрема і відповідача від унормованих такою статтею терміну (строку) подання доказів або наведення причин неможливості подання доказів у строк;
- згідно з ч. 1 ст. 178 ГПК України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: суду - відзив на позовну заяву і, зокрема, всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), що підтверджують заперечення проти позову;
- приписами ГПК України не передбачено обов`язку суду встановлювати мотиви пропуску процесуального строку та поважність причин такого пропуску самостійно, без порушення особою відповідного питання та наведення відповідних доводів у формі явно змістовних та логічно побудованих аргументів;
- норми ГПК України щодо процесуальних строків, у тому числі щодо подання доказів з порушенням строку, є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила.
З огляду на вказане суд дійшов висновку про відсутність підстав для прийняття та долучення до матеріалів справи доданих відповідачем до клопотання від 09.01.2026 копій датованих липнем-серпнем 2025 року актів здачі-приймання електричної енергії та платіжних інструкцій.
Господарський суд Київської області, не розпочинаючи розгляд справи по суті, занесеною до протоколу судового засідання ухвалою від 13.01.2026 у цій справі оголосив перерву у судовому засіданні до 17.02.2026. 
Господарський суд Київської області ухвалами від 17.02.2026 та 07.04.2026 у цій справі оголошував перерву у судовому засіданні, відповідно до 17.04.2026 та 19.05.2026. 
Водночас 29.04.2026 та 04.05.2026 через канцелярію Господарського суду у підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» від відповідача та позивача надійшли, відповідно:
- клопотання про долучення до матеріалів справи постанови Центрального апеляційного господарського суду від 02.04.2026 у справі №904/4185/25;
- заперечення стосовно клопотання відповідача про долучення доказів.
Оскільки вказані вище клопотання разом з доданими документами та заперечення подано після початку розгляду справи по суті суд залишив їх без розгляду у порядку ч. 2 ст. 207 ГПК України у судовому засіданні 19.05.2026.
Суд наголосив, що позиції судів в інших справи враховуються під час розгляду спору незалежно від подання сторонами відповідних постанов та долучення їх до матеріалів справи у паперовому вигляді.
Поряд з тим у судовому засіданні 19.05.2026 на запитання суду представниця позивача зауважила на допущеній у прохальній частині позову описці та уточнила, що правильним формулюванням вимоги є, зокрема: «визнати укладеною додаткову угоду до договору про постачання електричної енергії споживачу №56 від 21.03.2025, укладеного між сторонами Відділом освіти виконкому Покровської районної в місті ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО РЕСУРС» РІ ГРУП»…».
У судовому засіданні 19.05.2026 після закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами суд оголосив про перехід до судових дебатів, по завершенні яких перейшов до стадії ухвалення судового рішення та проголосив вступну і резолютивну частини рішення, яким
УСТАНОВИВ:

21.03.2025 між Відділом освіти як споживачем та ТОВ “ЕНЕРГО РЕСУРС” РІ ГРУП” як постачальником укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №56 (далі – договір), до якого сторонами також підписано додатки №№1-3, відповідно найменовані як: «Обсяги та умови постачання до договору про постачання електричною енергією», «Специфікація» та «Порядок зміни умов договору».
Копії вказаних вище договору та додатків до нього додано до позовної заяви.
Так, пунктами 2.1, 5.1., 5.2., 5.3., 13.1. та 13.12. договору сторони погодили, зокрема, такі умови:
- за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору;
- загальна ціна (сума) цього договору становить 9 306 822,50 грн, в т.ч. ПДВ – 1551137,08 грн;
- ціна за одиницю товару визначається у додатку 2 до договору;
- ціна за одиницю товару за цим договором може змінюватися з дотриманням сторонами норм, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі» з урахуванням особливостей, що оформлюються додатковою угодою, у порядку, визначеному у додатку 3 до цього договору;
- цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до 31.12.2025, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором;
- внесення змін до цього договору здійснюється шляхом укладення додаткових угод до нього;
- у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право ініціювати процедуру дострокового розірвання або зміни договору в порядку, передбаченому цим договором, та/або в судовому порядку відповідно до частин 2-4 статті 652 Цивільного кодексу України.
Розділом ІІ додатку №1 до договору сторони погодили строк постачання електричної енергії з 01.04.2025 по 31.12.2025, тоді як додатком №2 до договору (специфікацією) погоджено, зокрема, ціну електричної енергії (нерегульовану частину ціни без ПДВ) - 5,41458 грн за кВт.год., що разом з величиною регульованих тарифів (без ПДВ) у сумі 2,11521 грн за кВт та нарахованим ПДВ (1,50596) загалом склало 9,03575 грн за кВт.год.
Підпунктом 6.2. пункту 6 додатку №3 (Порядку зміни умов договору) сторони передбачили такий випадок можливості зміни істотної умови договору – погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одинцю товару.
Умовами ж означеного вище пункту (абзаци 2, 4 та 6 (останній)) та пунктом 8 сторони погодили, зокрема, що:
- у разі коливання ціни товару на ринку, зацікавлена сторона ініціює внесення змін у договір щодо зміни ціни за одиницю товару на той відсоток коливання, що відбувся;
- до розрахунку відсотку коливання ціни приймається середньозважена ціна за одиницю товару на РДН за відповідний період: місяць, що передує місяцю підняття/зниження ціни з попереднім (суміжним) місяцем;
- постачальник, який скористався правом ініціювати підвищення ціни товару при коливанні (збільшенні) її вартості, не має права відмовити споживачу в зменшенні ціни товару при коливанні (зменшенні) її вартості за даними АТ «Оператор ринку»;
- у момент укладення цього договору сторони виходять з того, що ціна на ринку електричної енергії буде стабільною, тобто в будь-який момент строку дії договору коливання (зростання/зниження) цін, що визначається відповідно до пункту 6.2. додатку, не перевищуватиме 1%;
- коливання ціни на ринку електричної енергії у сторону збільшення або зменшення в розмірі понад 1% вважається істотною зміною обставин виконання цього договору в розумінні статті 652 Цивільного кодексу України та за зверненням заінтересованої сторони обов`язково визнається іншою стороною достатньою підставою для відповідного збільшення або зменшення ціни товару в порядку, визначеному пунктом 6.2. даного додатку до договору.
Водночас згідно з пунктами 3 та 7 додатку №3 (Порядку зміни умов договору) погоджено, що сторона, яка одержала пропозицію про зміну договору, у 10-денний строк після одержання пропозиції зобов`язана повідомити другу сторону про результати її розгляду.
Якщо сторони не досягли згоди, зокрема, щодо зміни умов договору кожна із сторін має право ініціювати процедуру дострокового розірвання договору без сплати будь-яких штрафних санкцій чи іншої фінансової компенсації за дострокове розірвання договору, за виключенням випадків передбачених останнім абзацом п. 6.2. цього додатку.
Покликаючись на вказані договірні положення, а також, зокрема, на п. 5 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та ст. 651 ЦК України, Відділ освіти мотивував своє звернення до суду з позовом у цій справі тим, що у травні 2025 року стало відомо про настання визначених пунктом 8 додатку №3 до договору обставин та обов`язковість внесення до нього змін - зменшення середньозважених цін на електроенергію за квітень 2025 року на 15,76% у порівнянні з березнем 2025 року.
Так, за доводами позивача, відповідно до оприлюднених на офіційному вебсайті АТ "Оператор ринку" (https://www.oree.com.ua) даних відбулись зміни середньозважених цін на електроенергію на ринку "На добу наперед", а саме ціна склала 4 611,22 грн, тобто зменшились порівняно з березнем на 15,76%. 
З огляду на такі обставини позивач зазначив те, що направляв відповідачу у травні та червні 2025 року листи з пропозиціями змінити ціну за одиницю товару та проєктами додаткової угоди про такі зміни.
На підтвердження вказаних обставин до позову додано:
- копію адресованого ТОВ “ЕНЕРГО РЕСУРС” РІ ГРУП” листа позивача за №553 від 08.05.2025 разом з протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису про накладення 08.05.2025 на файл «Супровідний ліст ТОВ ЕНЕРГО РЕСУРС РІ ГРУП.pdf» електронного підпису уповноваженої особи Відділу освіти (арк. 7, 8 додатку №1 до справи);
- електронний примірник додаткової угоди №01 до договору про постачання електричної енергії споживачу №56 від 21.03.2025 з внесеними до нього умовами, зокрема, про зміну нерегульованої частини ціни (тарифу) з 01.04.2025 та зменшення ціни договору на 302 350,22 грн до 9 004 4752,28 грн з ПДВ, а також протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису про накладення 08.05.2025 на файл «ДУ №1 дог №56.docx.asice» електронного підпису уповноваженої особи Відділу освіти (арк. 1-4 додатку №1 до справи);
- скриншот з вебсайту АТ "Оператор ринку" (https://www.oree.com.ua) щодо середньозваженої ціни за квітень 2025 року разом з протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису про накладення 08.05.2025 на файл «Роздруківка з сайту АТ Оператор ринку.docx.asice» електронного підпису уповноваженої особи Відділу освіти (арк. 5, 6 додатку №1 до справи);
- скриншот з поштової програми з відомостями, зокрема, про надіслання відповідачу 08.05.2025 електронного листа та доданих до нього файлів із вказаними вище супровідним листом, додатковою угодою та роздруківкою (арк. 10 додатку №1 до справи);
- електронні примірники додаткової угоди №01 до договору про постачання електричної енергії споживачу №56 від 21.03.2025 з внесеними до нього умовами, зокрема, про зміну нерегульованої частини ціни (тарифу) з 01.05.2025 та зменшення ціни договору на 206 857,81 грн до 9 099 964,69 грн з ПДВ, та листа позивача про надання для погодження і підписання додаткової угоди, а також протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису про накладення 06.06.2025 на файл «ДУ №1 дог №56 (1) (1).docx.asice» електронного підпису уповноваженої особи Відділу освіти (арк. 14-18 додатку №1 до справи);
- скриншот з вебсайту АТ "Оператор ринку" (https://www.oree.com.ua) щодо середньозваженої ціни за квітень 2025 року разом з протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису про накладення 06.06.2025 на файл «Роздруківка з сайту АТ Оператор ринку.docx.asice» електронного підпису уповноваженої особи Відділу освіти (арк. 19, 20 додатку №1 до справи);
- скриншот з поштової програми з відомостями, зокрема, про надіслання відповідачу 06.06.2025 електронного листа та доданих до нього файлів із вказаними вище додатковою угодою та роздруківкою (арк. 21 додатку №1 до справи).
Втім, як зауважив Відділ освіти, відповідач відхилив запропоновані проєкти додаткових угод та повідомив, що вважає недоцільним зменшувати ціну електроенергії через значне зростання середньої ціни в травні 2025 року та з метою уникнення подальшого підвищення такої ціни. 
Зокрема, за доводами позивача, згідно з наданою 09.06.2025 відповіддю ТОВ “ЕНЕРГО РЕСУРС” РІ ГРУП” вказало, що для визначення коливання ціни у травні має порівнюватись ціна у квітні та березні, але постачання у березні не здійснювалось.
На такий лист позивач, згідно його доводів, 09.06.2025 надіслав відповідачу на електронну пошту заперечення, зміст яких викладено у позовній заяві та зводиться до того, що зменшення ціни за умовами додатку №3 до договору є обов`язком відповідача та відповідна домовленість досягнута в попередньому місяці.
До позовної заяви додано копії адресованих позивачу листів ТОВ “ЕНЕРГО РЕСУРС” РІ ГРУП” №08/05/2025/15-ЕЕ від 08.05.2025 та №06/06/2025/1-ЕЕ від 06.06.2025. (арк. 9, 22 додатку №1 до справи), а також скриншот з поштової програми з відомостями, зокрема, про надіслання електронного листа із вказаними вище змістом 09.06.2025, у відповідь на лист відповідача від 06.06.2025 (арк. 11 (зі звороту) додатку №1 до справи).
Водночас позивач зауважив, що перевіривши коливання цін у травні 2025 року порівняно з квітнем 2025 року, він встановив зростання ціни електроенергії в травні на 0,59% і вказане свідчить про недостовірність наданої відповідачем інформації щодо значного зростання цін в означений місяць та не спростовує наявність підстав для зниження ціни за електроенергію, спожиту в травні, згідно з умовами пунктів 6.2, 6.7.2, 8 додатку №3 до договору.
Також позивач вказав, що він надав обґрунтовану відмову від підписання отриманого від відповідача акта здачі-приймання електричної енергії за травень 2025 року разом з відповідним рахунком на оплату, мотивуючи невідповідність вказаної у цих документах ціни товару умовам додаткової угоди та, власне, зменшеній пропорційно коливанню ціни товару за травень.
До позовної заяви додано копії підписаних зі сторони ТОВ “ЕНЕРГО РЕСУРС” РІ ГРУП” рахунка №1850 на оплату електроенергії кількістю 202 006 кВт.год за ціною 7,52979 грн без ПДВ на загальну суму 1 825 275,31 грн, а також акта здачі-приймання електричної енергії за травень 2025 року в обсязі 202 006 кВт.год за ціною 7,52979 без ПДВ на загальну суму 1 825 275,31 грн (арк. 23 додатку №1 до справи).
До того ж до позовної заяви додано копію адресованої відповідачу відмови №708 від 16.06.2025 разом з протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису про накладення 15.06.2025 на файл «РІ групп.pdf.asice» електронного підпису уповноваженої особи Відділу освіти (арк. 25-29 додатку №1 до справи).
Вказане і стало підставою для звернення Відділу освіти до суду у цій справі з вимогою про визнання укладеною додаткової угоди до договору про постачання електричної енергії споживачу №56 від 21.03.2025, укладеного між сторонами Відділом освіти виконкому Покровської районної в місті ради (ідентифікаційний код 02142282) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО РЕСУРС» РІ ГРУП» (ідентифікаційний код 44238503) в редакції, текст якої вказано у прохальній частині позову.
Викладений у прохальній частині позову проєкт (редакція) додаткової угоди за змістом є частково тотожним редакції означеного вище електронного примірника додаткової угоди №01 до договору про постачання електричної енергії споживачу №56 від 21.03.2025 з внесеними до нього умовами, зокрема, про зміну нерегульованої частини ціни (тарифу) з 01.05.2025 та зменшення ціни договору на 206 857,81 грн до 9 099 964,69 грн з ПДВ.
Так, змістом означеного проєкту додаткової угоди, зокрема пунктами 2, 3, 4, 5, 7 передбачено відповідно такі умови:
- у зв`язку зі зміною нерегульованої частини ціни (тарифу) установили, що з 01.05.2025 ціна електричної енергії за договором становить 8,01174 грнз ПДВ;
- зменшити суму договору на 206 857,81 грн;
- викласти абзац перший п. 5.1. договору в новій редакції: « 5.1. Загальна ціна (сума) цього договору становить 9 099 964,69 грн, в тому числі ПДВ - 1516660,78 грн»;
- викласти додаток №2 до договору в новій редакції (додається);
- сторони установили, що ця додаткова набуває чинності з дня її підписання сторонами і застосовується до правовідносин між сторонами з 01.05.2025.
Водночас до відповідного проєкта (редакції) додаткової угоди, яку позивач просить визнати укладеною, включено нові умови специфікації (додатку №2 до договору), зокрема вказано ціну на електричну енергію згідно укладеного договору - 5,41458 грн за кВт.год., що разом з величиною регульованих тарифів (без ПДВ) у сумі 2,11521 грн за кВт та нарахованим ПДВ (1,50596) загалом склало 9,03575 грн за кВт.год., а також:
1) ціну на електричну енергію в редакції додаткової угоди – 4,56124 грн за кВт.год., що разом з величиною регульованих тарифів (без ПДВ) у сумі 2,11521 грн за кВт та нарахованим ПДВ (1,33529) загалом склало 8,01174 грн за кВт.год.;
2) договірну ціну для розрахунку загальної вартості: 
- електрична енергія квітень 2025 – кількістю 295 261 за ціною 7,52979 грн без ПДВ на загальну суму 2 223 253,33 грн;
- електрична енергія травень 2025 – кількістю 202 006 за ціною 6,67645 грн без ПДВ на загальну суму 1 348 682,96 грн;
- електрична енергія червень-грудень 2025 – кількістю 532 733 за ціною 7,52979 грн без ПДВ на загальну суму 4 011 367,62 грн, що загалом разом з ПДВ склало 9 099 964,69 грн.
Мотивуючи необхідність внесення відповідних змін до договору та визнання укладеною додаткової угоди в означеній вище редакції, позивач вказав, що окрім вказаних вище умов договору у розміщеному в системі закупівель проєкті договору (пункт 3 Приміток до проєкту договору) зазначено про встановлення постачальником ціни електричної енергії як товару, виходячи з цін на РДН або ціни купівлі електроенергії постачальником, та яка є складовою ціни, що змінюється у разі коливання цін електроенергії на ринку. 
Тобто, за доводами позивача, формуючи ціну пропозиції, відповідач мав виходити з цін, що склались на ринку на дату подання пропозиції - березень 2025 року. 
Водночас, згідно доводів позивача, середньозважена ціна електроенергії на РДН за даними АТ "Оператор ринку" становила: в березні - 5 473,83 грн/МВт.год., в тому числі на дату подання відповідачем тендерної пропозиції - 5 324,68 грн/МВт.год. та на дату укладання договору - 5 495,81 грн/МВт.год. (вище середньомісячної за березень), тоді як у квітні і травні така ціна становила 4 611,22 грн/МВт.год. та 4 638, 31 грн/МВт.коп. відповідно.
На переконання позивача, про розмір середньозважених цін на електроенергію на РДН відповідачу було достеменно відомо, як учаснику енергетичного ринку, як і були відомі йому умови договору і обов`язковість внесення до нього змін у разі коливання ціни на РДН.
Втім, як зазначив позивач, відповідач ані під час укладання договору, ані протягом строку виконання жодного разу не ініціював внесення змін до договору та не направляв жодних пропозицій з приводу змін до умов договору.
За вказаного вище позивач вважає, що умовами договору прямо передбачено обов`язкову зміну ціни електроенергії у разі коливання ринкових цін понад 1%, і таке коригування є обов`язковим за ініціативою однієї зі сторін.
Звідси, на переконання позивача, коливання ціни електроенергії у квітні 2025 року у порівнянні з березнем 2025 року на 15,76% зобов`язувало відповідача зменшити ціну з 01.05.2025, від чого останній безпідставно відмовився, що призводить до порушення прав та законних інтересів позивача, оскільки:
- внаслідок ухилення від внесення до договору обов`язкових змін Відділу освіти виставлено до сплати рахунок і акт за травень на суму, що на 206 855,76 грн більша, ніж має бути;
- оплата цих коштів позивачем може призвести до його збитків, на що він не розраховував, укладаючи з відповідачем договір.
Не погодившись із такими доводами позивача та заявленими вимогами, ТОВ “ЕНЕРГО РЕСУРС” РІ ГРУП” у відзиві на позов виклало частково тотожні вказаним у позові обставини взаємного листування з позивачем, відтак зауважило, що таке листування відбувалось впродовж травня-липня 2025 року.
Копії скриншотів з поштового ресурсу, а також тексту листів додано до відзиву на позов.
Зокрема відповідач зазначив, що 09.06.2025 на електронну адресу позивача було направлено листа, зокрема, з інформацією про підвищення ціни електроенергії в травні 2025 року в порівнянні з квітнем вже на 0,59% та подальше стрімке підвищення такої ціни на початку червня 2025 року.
Також, за доводами відповідача, у листах він повідомляв позивача про те, що місяцем підняття/зниження ціни є червень, оскільки додаткова угода має бути підписана в червні, а тому місяцем, що передує місяцю підняття/зниження ціни, є травень, а попередній суміжний з ним – квітень, відтак у листі від 20.06.2025 позивача повідомлено про порушення ним передбаченого договором порядку ініціювання змін, оскільки відповідачу було направлено лише проект додаткової угоди без документального підтвердження підстав, які б обґрунтовували необхідність внесення таких змін до договору.
Надалі ж, як зауважив відповідач, у липні 2025 року від позивача надійшов лист разом з долученим до нього проектом додаткової угоди стосовно зміни ціни вже за спожиту в червні електроенергію, тоді як відповідач направив позивачу попередження про припинення постачання електричної енергії у разі невиконання умов договору щодо проведення розрахунків за отриману електричну енергію.
Результатом такого листування між сторонами, згідно доводів відповідача, стало досягнення згоди виключно в частині обсягів поставленої електроенергії та підписання акта №2515 здачі-приймання електричної енергії за травень 2025 року в обсязі 202 006 кВт.год за ціною 7,52979 без ПДВ на загальну суму 1 825 275,31 грн.
Як зауважив відповідач, відповідно до примітки у вказаному акті загальний розмір спірної суми за весь обсяг споживання за травень 2025 року (202006 кВт.год) становить 206855,76 грн з ПДВ, тоді як:
- вартість електричної енергії вказана в графі «Тариф споживання» є спірною (в розмірі 0,85334 грн за 1 кВт.год без ПДВ) та підлягає доплаті за рішенням суду;
- по даному акту споживач сплачує безспірну суму (що включає розподіл), яка становить 1 618 419,55 грн з ПДВ.
Копію означеного акта додано до відзиву на позов та найменовано у додатках як «додаток 3 (7).pdf».
У розрізі ж методики розрахунку коливання ціни відповідач зауважив, що відповідно до п. 6.2 додатку №3 до договору зміна ціни можлива лише за результатами порівняння середньозважених цін на РДН за два повні попередні календарні місяці.
Так, за доводами відповідача, означений пункт договору визначає, що розрахунок допустимого відсотку коливання ціни здійснюється шляхом порівняння середньозважених цін на електричну енергію, сформованих на ринку «на добу наперед» (РДН), за два місяці: місяць, що передує місяцю запровадження зміни ціни та попередній суміжний з ним місяць.
Тобто, на переконання відповідача, спочатку береться середньозважена ціна за одиницю товару на ринку "на добу наперед" (РДН) за той місяць, який передує місяцю зміни ціни – якщо ціна змінюється у червні, береться травень, потім ця ціна порівнюється з середньозваженою ціною за попередній (суміжний) місяць – квітень.
Відповідач звернув увагу на те, що першим повним місяцем після укладення договору є квітень 2025 року, і ціна електроенергії в цьому місяці була погоджена сторонами договору, відтак лише в червні 2025 року, маючи наявні погоджені ціни за два повні попередні місяці (квітень і травень), сторони отримують можливість здійснити коригування ціни електроенергії відповідно до положень договору.
Водночас, за доводами відповідача, березень не може бути використаний як повноцінний розрахунковий період для порівняння цін з метою перегляду вартості електроенергії, оскільки договір укладено 21.03.2025, з моменту укладення договору в березні залишилося лише 10 календарних днів, що не дозволяє вважати цей місяць підходящим для цілей розрахунку, тому що договором передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць.
За огляду на викладене, оскільки у травні 2025 року середньозважена ціна електричної енергії на РДН зросла на 0,59% у порівняні з квітнем 2025 року та цей показник не перевищує встановлений у п. 8 додатку №3 поріг у 1%, відповідача вважає, що у такому випадку перегляд ціни є необгрунтованим і суперечить умовам договору та підстави для укладення додаткової угоди, якою змінюється ціна договору, відсутні.
Відповідач вважає необґрунтованими та нічим не підтвердженими доводи позивача про усне погодження сторін підписати додаткову угоду червні, оскільки представники ТОВ “ЕНЕРГО РЕСУРС” РІ ГРУП” в листуванні лише вказували на можливість укладення додаткової угоди в червні при умові погодження вартості електроенергії за два попередні місяці – квітень, травень, і таке твердження не свідчить про визнання відповідачем свого неправомірного ухилення від підписання додаткової угоди в травні 2025 року. 
Окремо відповідач наголосив, що позивач не заперечував проти встановленого тарифу з моменту початку постачання електроенергії та лише після фактичного споживання електроенергії почав наполягати на перегляді тарифу в односторонньому порядку, що суперечить умовам договору та загальним принципам зобов`язального права.
За доводами відповідача, із пункту 6.2. додатку №3 до договору вбачається, що погодження зміни ціни за електроенергію можливо виключно до моменту її постачання і відповідно до коливання ціни за електроенергію на ринку, тоді як:
- будь-яка подальша ініціатива з боку споживача щодо зменшення ціни вже після здійснення постачання є неправомірною, оскільки суперечить принципам правової визначеності, справедливості та господарської доцільності;
- вимога позивача щодо перегляду вже узгодженої та реалізованої ціни фактично призведе до покладання збитків на постачальника, що є економічно невиправданим і юридично неприпустимим.
Підсумовуючи усе зазначене, відповідач зауважив на відсутності підстав для задоволення поданого Відділом освіти позову.
Надалі, долучаючи до матеріалів цієї справи копію рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.12.2025 у справі №904/4185/25, відповідач наголосив, що у такій справі уже досліджено та встановлено обставини, які стосуються тих самих правовідносин між тими самими сторонами, зокрема щодо неправомірності вимог Відділу освіти про зобов`язання ТОВ “ЕНЕРГО РЕСУРС” РІ ГРУП” зменшити ціну товару у зв`язку з її коливанням (зменшенням) на 15,76% у квітні 2025 року, і цим обставинам надано належну правову оцінку.
Відтак відповідач надав суду для долучення до матеріалів справи копію повідомлення позивача №1750 від 23.12.2025 про розірвання договору та, відповідно, зауважив на таких обставинах:
- постачання електричної енергії за вказаним договором розпочалось 01.04.2025 і саме з цього часу позивач вимагав змінити вартість електроенергії;
- відповідач заперечував щодо зменшення вартості на поставлену електричну енергію, посилаючись на умови договору, який не передбачав такий порядок зміни ціни на якому наполягав позивач;
- належним чином позивач виконав свої платіжні зобов`язання за договором виключно за квітень 2025 року, тобто лише за перший місяць фактичного постачання електричної енергії;
- за наступні ж періоди постачання - травень, червень, липень 2025 року, оплата за спожиту електричну енергію позивачем в повному обсязі не здійснювалась через суб`єктивне переконання останнього щодо необхідності зменшення вартості електричної енергії;
- у всіх актах здачі-приймання електричної енергії за відповідні місяці був зазначений тариф на електричну енергію в розмірі 7,52979 грн та загальний розмір зобов`язання Відділу освіти перед ТОВ «Енерго Ресурс «РІ ГРУП» за договором за такі місяці склав 3931923,81 грн, з яких сплачено 3486324,68 грн, а непогашеною залишилась заборгованість позивача у розмірі 445 599,13 грн;
- у повідомленні №1750 від 23.12.2025 про розірвання договору Відділ освіти, зокрема, вказав на односторонню відмову від договору (розірвання договору в односторонньому порядку), та те, що договір є розірваним з 24.12.2025 та зобов`язання за договором в сумі 445599,13 гривень припиняються внаслідок такої односторонньої відмови.
Отже, за доводами відповідача, у такому повідомленні позивач фактично визнав заборгованість у розмірі 445 599,13 грн, визначену за тарифом 7,52979 грн/кВт*год, тоді як підтримання у цій справі позовних вимог про визнання додаткової угоди укладеною, якою передбачається зменшення ціни електричної енергії та, відповідно, зменшення розміру зобов`язань, суперечить попередній поведінці позивача та власним заявам, що є порушенням принципу добросовісності та заборони суперечливої поведінки.
З огляду на вказане відповідач вважає, що означене вище повідомлення позивача №1750 від 23.12.2025 про розірвання договору є доказом суперечливої поведінки позивача та визнання останнім своїх зобов`язань перед відповідачем.
Під час розгляду цієї справи по суті, у судових засіданнях 17.02.2026 та 19.05.2026 представниці сторін надали суду такі пояснення.
Так, підтримуючи поданий позов, представниця позивача вказала, що обов`язок відповідача укласти додаткову угоду передбачено статтею 651 ЦК України та пунктами 6.7.2., 8 додатку №3 до договору.
Стосовно ж аргументів відповідача про неможливість обрання для розрахунку відсотку коливання ціни за березень 2025 року, представниця позивача зауважила, що у пункті 6.2. додатку №3 до договору не вказано, що до розрахунку беруться саме розрахункові місяці.
Також, згідно доводів представниці позивача, з огляду на означений пункт початковою датою для порівняння приймається момент укладення договору.
Водночас, на запитання суду стосовно тлумачення змісту пункту 6.2. додатку №3 до договору, згідно усних пояснень обох представниць сторін для розрахунку відсотку коливання слід порівнювати два місяці, зокрема для травня 2025 року мали порівнюватись квітень та березень 2025 року.
Своєю чергою представниця відповідача зазначила, що позивач визнав загальну вартість поставки за травень 2025 року у сумі 1 825 275,31 грн, підписавши акт №2515 від 09.07.2025, а зроблені у відповідному акті застереження не стосуються рішення суду у цій справі.
Стосовно ж поставленого судом питання про строк дії договору та можливість внесення до нього змін після закінчення означеного строку представниця позивача зазначила, що строк дії договору закінчився, попри те фінансові зобов`язання між сторонами частково не виконані і залежать від рішення у цій справі, а тому договір завершився не повністю, що дозволяє укласти додаткову угоду на запропонованих позивачем умовах.
Представниця ж відповідача наголосила на тому, що неможливо укласти додаткову угоду до договору, строк якого закінчився, зокрема відносини між сторонами припинились ще у серпні 2025 року та, надалі, позивач в односторонньому порядку розірвав такий договір, що свідчить про його суперечливу поведінку.
З`ясувавши обставини справи та дослідивши подані докази, заслухавши заключне слово представниць сторін, суд дійшов таких висновків.
Приписами частини 1 статті 15 та частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України унормовано, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналізуючи зміст та суть наведених норм права, слід зазначити, що наявність права на подання позову ще не є безумовною підставою для здійснення такого судового захисту, а лише однією з необхідних умов реалізації відповідного права.
Звідси, для того щоб особі було надано судовий захист, вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує:
- по-перше, чи існує у позивача право або законний інтерес; 
- якщо так, то чи має місце порушення, невизнання або оспорювання відповідачем такого права; 
- якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги.
Отже, право на судовий захист вимагає, щоб твердження позивача про порушення права та/або інтересу було обґрунтованим, а тому можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) вказаних вище умов.
З`ясуванню ж характеру спірних правовідносин між сторонами, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного права і обов`язку, сприяють визначені у позові предмет і підстава позову (фактична та правова), а тому оцінка предмету заявленого позову, наявності підстав для захисту порушеного права особи, про яке зазначено в позовній заяві, здійснюється судом крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими обґрунтовано вимоги. 
Так, звертаючись до суду у цій справі, предметом позову Відділ освіти обрав вимогу про визнання додаткової угоди до договору укладеною на умовах, викладених у відповідному проєкті цієї угоди, текст якого вказано у прохальній частині позову.
Такими умовами, згідно прохальної частини позову та наведених в ній пунктів проєкту додаткової угоди і специфікації, є положення про6
- зменшення з 5,41458 грн до 4,56124 грн нерегульованої ціни електричної енергії за одиницю товару (без ПДВ та величини регульованих тарифів) у місяці травні 2025 року та, як наслідок, зменшення суми договору на 206 857,81 грн та загальної ціни договору до 9 099 964,69 грн;
- поширення цих положень на правовідносини сторін з 01.05.2025.
Тобто, шляхом визнання у судовому порядку угоди укладеною на означених умовах позивач прагне з 01.05.2025 змінити (зменшити) ціну поставленої в травні 2025 року електроенергії на величину відсотка коливання ціни у квітні 2025 року - 15,76%, а також визначити (викладений у проєкті зміст специфікації) договірну ціну для розрахунку загальної вартості у такий спосіб: 
- електрична енергія за квітень 2025 кількістю 295 261 за ціною 7,52979 грн без ПДВ на загальну суму 2 223 253,33 грн;
- електрична енергія за травень 2025 кількістю 202 006 за ціною 6,67645 грн без ПДВ на загальну суму 1 348 682,96 грн;
- електрична енергія за червень-грудень 2025 кількістю 532 733 за ціною 7,52979 грн без ПДВ на загальну суму 4 011 367,62 грн.
Підставами ж відповідного позову та заявленої вимоги Відділ освіти визначив обставини відмови відповідача від укладення угоди на вказаних умовах у сукупності з приписами статті 651 ЦК України та положеннями додатку №3 до договору, як такими, що передбачають обов`язок постачальника (відповідача) внести зміни до договору в частині ціни за одиницю електроенергії шляхом укладання додаткової угоди.
Частиною 1 статті 3 та частинами 1, 2 статті 14 Цивільного кодексу України унормовано, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність.
Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.
З огляду на вказані законодавчі приписи кожен суб`єкт цивільного права повинен виконувати свої обов`язки, якщо вони випливають, зокрема, із договору та/або закону, і для цього воля такого суб`єкта має формуватися таким чином, щоб його дії були правомірними.
Якщо ж суб`єкт цивільного права не виконує свій обов`язок добровільно, хоча має юридичну та фактичну можливість його виконати, то це свідчить про дефект його волі, відтак у разі невиконання особою, зокрема, обов`язку з укладення правочину, спонукання цієї особи до такого укладення опосередковується позовною вимогою про визнання договору укладеним. 
У разі задоволення такої позовної вимоги цивільні права та обов`язки за договором набуваються, змінюються або припиняються внаслідок заміни волі та волевиявлення відповідача судовим рішенням, яке тим самим виправляє дефект волі відповідача. 
Поряд з тим, надаючи кваліфікацію спірним у цій справі правовідносинам, слід зазначити, що такі відносини між сторонами за своїм характером не є переддоговірними, оскільки стосуються внесення змін до умов уже укладеного договору.
Схожі висновки зроблено Верховним Судом у постанові від 11.12.2025 у справі №925/36/24.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. 
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.
Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Зі змісту наведених норм права слідує, що за загальним правилом, визначеним у ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Водночас законодавець передбачає випадки, коли розгляд питання про внесення змін до договору передається на вирішення суду за ініціативою однієї із сторін, зокрема на розгляд суду можуть передаватися вимоги про внесення змін до договору не з будь-яких підстав, а у випадках, передбачених законом або договором.
Отже, право сторони ініціювати в судовому порядку питання зміни відповідних договірних правовідносин зумовлюють:
- істотне порушення договору його стороною (ч. 2 ст. 651 ЦК України);
- настання інших випадків, встановлених договором або законом (ч. 2 ст. 651 ЦК України);
2) істотна зміна обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (ст. 651 ЦК України).
Приписами ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Зі змісту наведених в описовій частині цього рішення обставин та доданих до матеріалів справи доказів, у тому числі і оформлених додатком №1 до справи слідує, що позивач засобами електронного зв`язку (поштовий інтернет-ресурс) 06.06.2025 надіслав відповідачу:
- підписаний електронним підписом уповноваженої особи Відділу освіти примірник додаткової угоди №01 до договору про постачання електричної енергії споживачу №56 від 21.03.2025 з внесеними до такої угоди умовами, зокрема, про зміну (зменшення) з 01.05.2025 нерегульованої частини ціни (тарифу) та зменшення ціни договору на 206 857,81 грн до 9 099 964,69 грн з ПДВ;
- підписану електронним підписом уповноваженої особи Відділу освіти роздруківку з вебсайту АТ "Оператор ринку" (https://www.oree.com.ua) щодо середньозваженої ціни за квітень 2025 року – 4 611,22 грн за МВт.год з показником зниження – 15,76%.
Під час розгляду цієї справи обидві сторони не заперечили та не спростували вказаних обставин, як і того, що на означену вище пропозицію у формі листа №06/06/2025/1-ЕЕ від 06.06.2025 ТОВ “ЕНЕРГО РЕСУРС” РІ ГРУП” надало відповідь у передбачений пунктом 3 додатку №3 до договору 10-денний строк.
Зі змісту означеного листа слідує, що відповідач навів показники зростання ціни електроенергії в травні 2025 року в порівнянні з квітнем цього ж року, а також зростання такої ціни за період з 01.06.2025-06.06.2025, відтак вважав недоцільним зменшувати ціну електричної енергії задля уникнення подальшого підвищення у зв`язку зі значним зростанням ціни електричної енергії.
Водночас зі змісту наведених раніше умов укладеного між сторонами договору, у тому числі і додатку №3 слідує, що відповідними договірними положеннями не передбачено безумовного обов`язку постачальника (відповідача) підписувати додаткову угоду про зменшення ціни на викладених споживачем (позивачем) умовах, у тому числі й у разі посилання на обставини коливання ціни.
Так, згідно з пунктом 3 додатку №3 сторона після одержання пропозиції зобов`язана повідомити про результати розгляду цієї пропозиції, і відповідач, за обставин цієї справи, виконав такий обов`язок – надіслав позивачу листа №06/06/2025/1-ЕЕ від 06.06.2025 та повідомив про результати розгляду пропозиції.
Прямого ж обов`язку погодити запропоновані іншою стороною зміни ціни як в бік збільшення, так і в бік зменшення та, власне, підписати додаткову угоду з цими змінами ані вказаний вище пункт 3, ані інші пункти договору та додатку №3 не містять, окрім останнього абзацу пункту 6.2. вказаного додатку, який містить пряму заборону для постачальника відмовлятися від зменшення ціни у разі її коливання тільки у тому випадку, коли таке зменшення ініціюється споживачем вже після первинного збільшення ціни за ініціативою постачальника.
Заборони ж на відмову сторони договору, у тому числі і відповідача як постачальника від укладення додаткової угоди на зменшення ціни електроенергії у разі первинного звернення споживача із такою пропозицією жодне з положень договору та додатку №3 не містить, тоді як пункт 8 такого додатку передбачає загальне погодження сторін про віднесення обставин зростання/зниження ціни до істотної зміни обставин у розумінні статті 652 ЦК України з відповідним збільшенням/зменшенням ціни у порядку п. 6.2. означеного додатку до договору.
Тобто пункт 8 не визначає безумовного зобов`язання постачальника підписати додаткову угоду, оскільки містить посилання на передбачений п. 6.2. порядок, а тому відповідні положення слід тлумачити в їх системному зв`язку між собою, а також із іншими договірними положеннями, які, зокрема і в пунктах 5.3. та 7.3. договору, передбачають можливість, а не обов`язок, змінити ціну товару, у разі коливання ціни електричної енергії на ринку.
У розрізі вказаного суд зауважує, що єдиний випадок автоматичної зміни ціни у разі коливання в бік її зменшення договором передбачено саме у разі ініціювання споживачем зменшення ціни вже після первинного збільшення ціни за ініціативою постачальника.
Зокрема пунктом 9.7. договору передбачено, що у випадку відмови постачальника, який скористався правом ініціювати підвищення ціни товару при коливанні (збільшенні) її вартості, знижувати ціну товару при зменшенні вартості електричної енергій за даними АТ «Оператор ринку», раніше підвищена ціна зменшується до ціни первісного договору, а постачальник сплачує споживачу штрафні санкції в розмірі різниці вартості товару за первісним договором і вартості товару, поставленого за збільшеними цінами.
Отже, вказані вище договірні положення є цілком зрозумілими та логічними, у тому числі і в частині відсутності прямого обов`язку постачальника підписати додаткову угоду про зменшення ціни у разі її коливання, окрім єдиного випадку заборони на відмову від такого зменшення – первинне збільшення ціни постачальником, обставин стосовно чого під час вирішення цього спору суд не встановив.
Під час розгляду цієї справи обидві сторони визнали, що з моменту укладення договору ціна товару не підвищувалась первинно за ініціативою відповідача як постачальника.
З огляду вказаного суд також враховує, що відповідного прямого обов`язку постачальника підписати додаткову угоду про зменшення ціни у разі її коливання не містять і спеціальні норми щодо публічних закупівель.
Приписами частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції станом на час виникнення спірних відносин та звернення позивача до суду) закріплено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку.
Із вказаними законодавчими приписами кореспондує і пункт 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України “Про публічні закупівлі”, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178 (в редакції станом на час виникнення спірних відносин та звернення позивача до суду), відповідно до якого істотні умови договору про закупівлю, укладеного відповідно до пунктів 10 і 13 (крім підпунктів 13 та 15 пункту 13) цих особливостей, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг).
З огляду наведеного суд звертає увагу, що конструкції вказаних вище норм права передбачають можливість змінити істотні умови договору про закупівлю, оперуючи при цьому такими поняттями як «погодження зміни ціни…», а не «зміна ціна…», тобто законодавець закріплює можливість (право), а не обов`язок внести зміни до договору при коливанні ціни як в бік її збільшення, так і в бік зменшення та лише у разі погодження зміни ціни.
Таким же поняттям як «погодження зміни ціни…» оперує і вказаний раніше пункт 6.2. додатку №3 до договору, втім, як слідує зі змісту спірних відносин, відповідного погодження між сторонами не відбулось.
Підсумовуючи зазначене, суд висновує, що позивач не довів наявності інших встановлених договором або законом випадків, як підстав у розумінні ч. 2 ст. 651 ЦК України для примусу відповідача до укладення додаткової угоди на змінених умовах. 
З урахуванням вказаного та того, що першочергового збільшення ціни за ініціативою відповідача не відбувалось, відмова останнього від зменшення ціни за ініціативою позивача, як і формування вартості електроенергії за травень 2025 року саме за погодженою у договорі ціною не є істотним порушенням умов договору в розумінні ч. 2 ст. 651 ЦК України та не є підставою для внесення змін до договору.
Позивачем не наведено та доказово не підтверджено жодних інших обставин істотного порушенням відповідачем умов договору в розумінні ч. 2 ст. 651 ЦК України як підстави для внесення змін до договору.
Стосовно ж наявності передбачених статтею 652 ЦК України підстав для внесення змін до договору суд враховує, що в обґрунтування позову Відділ освіти не посилався на істотну зміну обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, та не визначав приписи вказаної статті правовими підставами заявленої вимоги.
Попри вказане суд вважає за доцільне зазначити, що за змістом системного аналізу положень укладеного сторонами договору та додатків до нього, у разі недосягнення згоди про зміну договору заінтересована сторона наділена право розірвати такий договір або змінити його у судовому порядку відповідно до частин 2-4 статті 652 Цивільного кодексу України.
Згідно з ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:
1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 
2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 
3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 
4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Частина ж 4 статті 652 Цивільного кодексу України презюмує, що зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.
Комплексний аналіз вказаної вище норми права свідчить про те, що:
- зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин в судовому порядку, виходячи з принципу свободи договору, є заходами, що застосовуються за наявності підтвердження дійсної істотної зміни обставин, з яких виходили сторони, укладаючи правочин;
- істотна зміна обставин є оціночною категорією, яка полягає у зміні договірного зобов`язання таким чином, що його виконання для однієї зі сторін договору стає більш обтяженим, ускладненим, чим суттєво змінюється рівновага договірних відносин.
Тобто зміна договору у разі істотної зміни обставин, які були визначальними на час його укладення, спрямована на захист сторін договору від настання ще більш несприятливих наслідків, пов`язаних із подальшим його виконанням за одночасного існування обставин, що відповідають характеристикам, визначеним у статті 652 ЦК України.
Схожі висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14.01.2025 у справі №925/51/24.
Втім позивач не навів та доказово не підтвердив наявності передбачених статтею 652 ЦК України підстав для внесення змін до договору, зокрема Відділ освіти не обґрунтував:
- чому зменшення ціни електроенергії на ринку у квітні 2025 року на 15,76% у порівнянні з березнем 2025 року об`єктивно унеможливлювало подальше виконання позивачем договору за ціною, первісно погодженою із постачальником;
- причин, через які виконання договору надалі, у тому числі і у травні 2025 року на первісних умовах та за погодженою при укладенні договору ціною стало економічно невигідним для позивача;
- суттєвої зміни рівноваги договірних відносин внаслідок коливання ціни електроенергії на ринку у квітні 2025 року.
Так, щодо зміни рівноваги договірних відносин позивач не мотивував чому зміна ціни є правомірною з огляду на те, що продавець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у зменшенні ціни реалізованого ним товару, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. 
Тобто навіть за наявності зниження цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, продавець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, оскільки товар вже реалізовано за погодженою у договорі ціною.
З огляду на зроблені висновки судом враховано, що положення пункту 8 додатку №3 до договору про те, що коливання ціни понад 1% визнається сторонами істотною зміною обставин, не нівелює приписи статті 625 ЦК України та передбачену ними обов`язкову наявність чотирьох умов для внесення змін до договору.
Суд наголошує, що закон пов`язує можливість внесення змін до договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 Цивільного кодексу України, при істотній зміні обставин.
Побудоване ж на суб`єктивному розумінні пункту 8 додатку №3 до договору міркування сторони договору про те, що будь-яка зміна ціни на ринку "на добу наперед" має призвести до пропорційної зміни ціни постачання в бік збільшення або зменшення не свідчить про автоматичне доведення наявності чотирьох умов для внесення змін до договору у розумінні статті 625 ЦК України.
Зокрема таке розуміння жодним чином не мотивує того, що коливання ціни на ринку в бік її зменшення автоматично розкриває суть та зміст обставин, за яких виконання договору за погодженою під час його укладення ціною для споживача стає більш обтяженим, ускладненим, аніж раніше, коли він підписував договір та розраховував сплатити за товар обумовлену ціну.
Суд ураховує, що Закон України «Про публічні закупівлі» не містить виключень із передбачених статтею 652 ЦК України правил зміни договору у зв`язку із істотною зміною обставин.
З урахуванням наведеного, оскільки сторони договору не досягли згоди щодо приведення умов договору у відповідність до обставин, які істотно змінилися, а позивач не навів виняткових випадків, з якими законодавець пов`язує можливість примусу сторони договору до укладення додаткової угоди на змінених умовах у розумінні статті 652 ЦК України, суд дійшов висновку про відсутність передбачених цією нормою підстав для визнання укладеною додаткової угоди до договору в запропонованій позивачем редакції, текст якої вказано у прохальній частині позову.
Зроблені вище висновки про відсутність у спірних правовідносинах передбачених статтями 651 та 652 Цивільного кодексу України підстав для внесення спірних змін до укладеного між сторонами договору ґрунтуються на аналізі змісту умов укладеного між сторонами та додатків до нього, у тому числі і на предмет погодження сторонами в договорі можливості та випадків внесення змін до нього, а також узгоджуються з висновками Верховного Суду у постановах від 14.01.2025 у справі №925/51/24 та від 11.12.2025 у справі №925/36/24.
З огляду на зроблені висновки суд визнає несуттєвим для вирішення спору у цій справі різне розуміння сторонами методики розрахунку величини %-кового коливання ціни, оскільки не сама величина коливання як істотна зміна має значення, а наявність у сукупності передбачених статтею 652 ЦК України умов для внесення змін до договору.
Окрім зроблених вище висновків суд також вважає за необхідне зазначити і таке.
Згідно з ч. 3 ст. 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.
Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.
Приписами ж ч.ч. 2, 3 статті 631 ЦК України унормовано, що договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором.
Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.
Зі змісту вказаних нормативних приписів слідує, що договір, за загальним правилом, набирає чинності з моменту його укладення та не застосовується до відносин сторін, які виникли до його укладення.
З цього загального правила існує виняток, передбачений ч. 3 ст. 631 ЦК України, за яким сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.
Попри вказане означений вище виняток може мати місце лише за згодою сторін, але не у випадку примусового укладення правочину в судовому порядку.
Зазначеною нормою закону не надається право сторонам застосовувати зворотну дію в часі до пунктів додаткової угоди або договору, які змінюють врегульовані та вже виконані договірні відносини. Такі висновки про неможливість та протиправність застосування ч. 3 ст. 631 ЦК України щодо зворотної дії додаткових угод викладено у постанові Верховного Суду від 12.10.2018 у справі №910/21671/17.
Як слідує зі змісту позову та його прохальної частини, із вимогою про внесення з 01.05.2025 змін щодо ціни електроенергії за місяць поставки – травень 2025 року, позивач звернувся до суду в кінці червня 2025 року.
Надалі ж, підтримуючи такі позовні вимоги у цій справі, позивач не заперечив, що він прагне, щоб такі зміни та умови додаткової угоди поширювали свою дію на попередні відносини сторін, тобто запропоновані ним зміни спрямовано на коригування ціни електроенергії в бік зменшення вже після фактичної її поставки у травні 2025 року.
З огляду на вказане вище та те, що зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається, суд висновує, що заявлена Відділом освіти вимога про внесення до договору змін, які направлені, в тому числі і на правовідносини, що вже відбулись, не узгоджується з вимогами закону.
Схожі висновки викладено у постанові Верховного Суду від 11.02.2025 у справі №902/371/24.
У розрізі зроблених висновків та доводів позивача про наявність між сторонами частково невиконаних фінансових зобов`язань за договором судом враховано таке.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Так, станом на час вирішення спору у цій справі Господарський суд Дніпропетровської області рішенням від 18.12.2025, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 02.04.2026, у справі №904/4185/25, зокрема, первісні позовні вимоги ТОВ «Енерго Ресурс» РІ Груп» задовольнив частково та ухвалив стягнути з Відділу освіти, зокрема, 206 855,76 грн основного боргу.
Зі змісту мотивувальних частин рішень судів першої та апеляційної інстанції у вказаній вище справі слідує, що причиною виникнення спору є зокрема такі обставини:
- сторони підписали акт №2515 здачі-приймання електричної енергії за травень 2025 року, відповідно до якого загальна вартість поставленої електричної енергії складає 1 825275,31 грн з ПДВ, тариф споживання - 7,52979, обсяг споживання – 202006;
- як вбачається з примітки у наведеному акті, загальний розмір спірної суми в даному акті за весь обсяг споживання за травень 2025 року (202006 кВт.год) становить 206855,76 грн з ПДВ; вартість електричної енергії, вказана в графі «Тариф споживання», є спірною (в розмірі 0,85334 грн за 1 кВт.год без ПДВ) та підлягає доплаті за рішенням суду;
- відповідач частково розрахувався за фактичний обсяг поставленої (використаної) електричної енергії за травень 2025 року на суму 1 618 419,55 грн, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у сумі 206 855,76 грн;
- позивач належним чином виконав свої договірні зобов`язання, здійснив постачання електричної енергії, що підтверджується актом здачі-приймання електричної енергії №2515 на суму 1 825 275,31 грн з ПДВ, який був отриманий відповідачем;
- відповідно до умов пункту 5.7 договору та статті 530 Цивільного кодексу України строк виконання грошового зобов`язання настав 04.07.2025, відтак з 05.07.2025 зобов`язання з оплати за фактично спожиту електричну енергію є простроченим;
- відповідач не надав жодних належних і допустимих доказів своєчасної оплати заборгованості у розмірі 206 855,76 грн, заявленої позивачем до стягнення, що підтверджує факт порушення грошового зобов`язання у розумінні статті 610 Цивільного кодексу України.
Ураховуючи принцип правової визначеності, означені вище, встановлені у справі №904/4185/25 обставини не можуть бути переоцінені в межах спору у цій справі №911/2060/25, позаяк не припустимо повторно розглядати одне й те ж питання між тими ж сторонами та піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу.
З викладеного слідує, що у цій справі №911/2060/25 позивач прагне змінити ціну уже поставленої у травні 2025 року електроенергії з метою коригування того розрахункового місяця, акт за який підписано, а спірну суму боргу, сформовану внаслідок бажання позивача зменшити ціну товару, вже присуджено до стягнення у судовому порядку.
До фундаментальних засад цивільного права належать добросовісність та розумність, відтак сторони повинні діяти правомірно, зокрема поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної.
Недобросовісна поведінка може проявлятись, зокрема, у необґрунтованому припиненні переговорів, пропозиції нерозумних умов, які завідомо є неприйнятними для контрагента, вступ у переговори без серйозних намірів тощо.
Так, позивач не заперечив того, що вже під час розгляду цієї справи надіслав відповідачу повідомлення про дострокове розірвання договору, до якого він за відповідним позовом просить внести зміни шляхом укладення додаткової угоди.
Ураховуючи відповідну поведінку позивача та усе наведене вище, суд висновує, що укладення додаткової угоди до договору на запропонованих позивачем умовах суперечить як нормам закону, так і принципам добросовісності та розумності.
Схожі висновки викладено у постанові Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2026 у справі №910/8404/25.
Висновуючи вказане вище, судом оцінено обставини надіслання позивачем повідомлення про розірвання тільки на предмет дотримання принципів добросовісності та розумності, тоді як сама по собі законність такого одностороннього розірвання договору позивачем та визнання його припиненим саме із вказаної у повідомленні не є кваліфікуючою з огляду на всі встановлені у цій справі обставини та зроблені вище висновки.
Отже, суд висновує, що позивачем не доведено як порушення його прав, так і наявність обумовлених законом підстав для визнання укладеною додаткової угоди у запропонованій позивачем редакції, а тому ухвалює відмовити у задоволенні вимог Відділу освіти про визнання укладеною додаткової угоди до договору про постачання електричної енергії споживачу №56 від 21.03.2025, укладеного між Відділом освіти виконкому Покровської районної в місті ради (ідентифікаційний код 02142282) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО РЕСУРС» РІ ГРУП» (ідентифікаційний код 44238503) редакції, викладеній в прохальній частині позову.
Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судові витрати позивача у даній справі покладаються судом на позивача з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Відділу освіти виконкому Покровської районної в місті ради (50014, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, вул. Гордієнка Костя, будинок 2, ідентифікаційний код 02142282) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО РЕСУРС» РІ ГРУП» (08137, Київська обл., Бучанський р-н, село Софіївська Борщагівка, пр.Мартинова, будинок 3, квартира 61, ідентифікаційний код 44238503) про визнання укладеною додаткової угоди до договору про постачання електричної енергії споживачу №56 від 21.03.2025, укладеного між сторонами Відділом освіти виконкому Покровської районної в місті ради (ідентифікаційний код 02142282) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО РЕСУРС» РІ ГРУП» (ідентифікаційний код 44238503) редакції, викладеній в прохальній частині позову, відмовити повністю.
2. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 01.06.2026.

Суддя   В.А. Ярема