ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року		Справа №380/2366/25 пров. №А/857/29753/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Гудима Л.Я., Онишкевича Т.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 5 червня 2025 року (суддя Гулкевич І.З., м.Львів), -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУПФ), в якому просив:
визнати протиправними дії ГУПФ щодо не зарахування до страхового стажу для обчислення розміру пенсії періоди роботи в російській федерації з 30.10.1991 по 30.12.1998, з 31.12.1998 по 17.09.2001, з 18.09.2001 по 31.12.2003, з 05.04.2005 по 15.02.2007;
зобов`язати ГУПФ зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 для обчислення розміру пенсії періоди роботи в російській федерації з 30.10.1991 по 30.12.1998, з 31.12.1998 по 17.09.2001, з 18.09.2001 по 31.12.2003, з 05.04.2005 по 15.02.2007;
зобов`язати ГУПФ здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням заробітної плати за період з 30.10.1991 по 30.12.1998, з 31.12.1998 по 17.09.2001, з 18.09.2001 по 31.12.2003, з 05.04.2005 по 15.02.2007, визначеної в архівній довідці Публічного акціонерного товариства «РН-Західний Сибір» № 08-1798 від 07.05.2019, в архівних довідках архівного відділу адміністрації м. Нижнєвартовськ про підтвердження розміру заробітної плати №С-257 від 13.04.2017, № С-255 від 12.04.2017, № С-265 від 20.04.2017, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 27.10.2021. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 5 червня 2025 року позов задоволено повністю.
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи,  неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
В доводах апеляційної скарги вказує, що до страхового стажу зараховуються періоди роботи в російській федерації по 31.12.1991, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі Угода). Відповідно, пенсійним органом правомірно не зараховано до страхового стажу періоди роботи в рф з 30.10.1991 по 30.12.1998, з 31.12.1998 по 17.09.2001, з 18.09.2001 по 31.12.2003, з 05.04.2005 по 15.02.2007.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає судове рішення законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на судове рішення, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що наданими позивачем довідками належним чином підтверджено заробітну плату позивача за вказані періоди роботи.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року у справі № 380/6127/23, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 12.10.2022 №13350009440; зобов`язано ГУПФ зарахувати до пільгового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 22.08.2007 по 26.01.2010, з 23.03.2010 по 12.02.2011, з 17.03.2011 по 31.10.2011, з 01.12.2011 по 31.05.2013, 02.08.2013 по 15.04.2014, з 17.07.2014 по 14.05.2015, з 17.05.2015 по 22.04.2016, з 24.04.2016 по 21.04.2018 та з 18.05.2018 по 22.04.2019; зобов`язано ГУПФ зарахувати до страхового стажу період навчання ОСОБА_1 з 01.09.1990 по 01.10.1991 в Турківському ПТУ-51; зобов`язано ГУПФ повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про переведення з пенсії за віком на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-VI), з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
На виконання вказаного рішення суду відповідач зарахував до пільгового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 22.08.2007 по 26.01.2010, з 23.03.2010 по 12.02.2011, з 17.03.2011 по 31.10.2011, з 01.12.2011 по 31.05.2013, 02.08.2013 по 15.04.2014, з 17.07.2014 по 14.05.2015, з 17.05.2015 по 22.04.2016, з 24.04.2016 по 21.04.2018 та з 18.05.2018 по 22.04.2019; до страхового стажу період навчання ОСОБА_1 з 01.09.1990 по 01.10.1991 в Турківському ПТУ-51.
Позивач звернувся до ГУПФ із заявою, в якій просив розрахувати пенсію з урахуванням заробітної плати за період з 2007-2019 рр.
Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області рішенням від 07.02.2024 № 133850009440 відмовило у перерахунку пенсії. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року у справі №380/5097/24, зобов`язано ГУПФ здійснити з 10.08.2021 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідок від 25.11.2019 № 553, виданих Товариством з обмеженою відповідальністю «ДенКаРС», із урахуванням виплачених сум.
На виконання вказаного рішення суду, розмір пенсії з 10.08.2021 обчислено з урахуванням довідок про заробітну плату за період роботи 2007-2019 на території російської федерації, виданих ТОВ «ДенКаРС».
Розмір пенсії обчислено з урахуванням страхового стажу роботи 15 років 02 місяці 19 днів, стаж розраховано по 22.04.2019. Для визначення права на пенсію враховано періоди роботи в росії з 30.10.1991 по 15.02.2007 і становить 29 років 03 місяці 02 дні.
Позивач зазначає, що незарахування стажу роботи в російській федерації за спірні періоди є протиправним, оскільки порушено його право на пенсійне забезпечення.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. 
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом № 1058-IV.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів “Про недержавне пенсійне забезпечення”, “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”, “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Положеннями частин першої, другої та четвертої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. 
Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до вимог статті 1 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993 (далі Угода-1) пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Статтею 6 Угоди-1 встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди-1 трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі Угода), яка була чинною на момент звернення позивача за призначенням пенсії, поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди (стаття 5).
Згідно з частиною другою статті 6 Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цією Угодою.
Необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в належному порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР до 01 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації (стаття 11 Угоди від 13 березня 1992 року), а Держави-учасниці Співдружності, у свою чергу, беруть на себе зобов`язання інформувати одна одну про діюче в їхніх державах пенсійне законодавство, наступні його зміни, а також вживати необхідних заходів щодо встановлення обставин, які мають вирішальне значення для визначення права на пенсію та її розміру (стаття 10 Угоди).
Угодою-1 встановлено правила обчислення розміру пенсій.
Згідно із частиною третьою статті 6 цієї Угоди обчислення пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах-учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії. Зазначеною Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, і відповідно, заробіток за такий період також підлягає включенню при обчисленні пенсії.
Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав № 01-1/2-07 від 26 березня 2008 року визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди.
Отже, наведені положення Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг регламентовано положеннями статті 8 Закону № 1058-ІV.
Статтею 1 Закону № 1058-ІV визначено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, яке діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (пункт 1 частини першої статті 24 Закону №1058-ІV).
За змістом частин першої, десятої, дванадцятої статті 20 Закону №1058-ІV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до частини шістнадцятої статті 106 Закону № 1058-ІV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.
Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несплату, несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.
Такі вимоги визначені і в національному законодавстві російської федерації.
З матеріалів справи встановлено, що на виконання судових рішень у справах №380/6127/23 та №380/5097/24 відповідачем зараховано ОСОБА_1 до пільгового стажу відповідні періоди роботи та враховано заробітну плату за ними на підставі довідок від 25.11.2019 №553, виданих ТОВ «ДенКаРС».
Разом з тим, відповідач відмовив у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи позивача на території російської федерації з 30.10.1991 по 30.12.1998, з 31.12.1998 по 17.09.2001, з 18.09.2001 по 31.12.2003 та з 05.04.2005 по 15.02.2007, покликаючись на припинення участі російської федерації в Угоді-1.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що факт роботи позивача у вказані періоди підтверджується належними записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , достовірність яких відповідачем не спростована. Будь-яких відомостей про недійсність, неправильність чи неточність відповідних записів матеріали справи не містять.
Безпідставними є доводи відповідача про не зарахування до заробітної плати, що враховується для обчислення пенсії позивача, отриманої на території російської федерації, оскільки з 01.01.2023 росією припинено участь в Угоді, оскільки така обставина не може мати наслідком позбавлення права особи на зарахування отриманої заробітної плати, та, як наслідок, позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист у належному розмірі.
Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» Україна вийшла з вищезазначеної Угоди. Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022. Отже, до набрання чинності Постановою №1328, Україна як держава-учасниця Угоди повинна виконувати зобов`язання, взяті згідно із Угодою.
Міністерство юстиції України своїм повідомленням від 10.01.2023, яке було опубліковано у Офіційному віснику України від 10.01.2023, підтвердило припинення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 для України з 19.06.2023.
Відтак, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає застосуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в рф, оскільки вказана Угода була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.
Окрім цього, відповідно до положень пункту 2 статті 13 вказаної Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зарахування зазначених періодів роботи до страхового стажу позивача.
Відповідно до частини першої статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Згідно з підпунктом 3 пункту 2.1 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1) за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії (пункт 2.10 Порядку № 22-1).
Отже, для врахування заробітної плати за період роботи до 01.07.2000 при обчисленні пенсії необхідним є підтвердження її нарахування та виплати належними первинними документами, виданими підприємством, установою, організацією або архівною установою в установленому законодавством порядку.
На підтвердження заробітної плати за періоди роботи на території російської федерації позивачем подано архівні довідки ПАТ «РН-Західний Сибір» від 07.05.2019 № 08-1798 та архівного відділу адміністрації м. Нижньовартовськ від 12.04.2017 № С-255, від 13.04.2017 № С-257, від 20.04.2017 № С-265, які містять інформацію про розмір його заробітної плати для обчислення пенсії.
Оскільки зазначені довідки видані уповноваженими установами та містять відомості про заробітну плату позивача за періоди роботи, які підлягають зарахуванню до страхового стажу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вони є належними документами для врахування заробітку при обчисленні пенсії.
Доказів недостовірності наведених у довідках відомостей або невідповідності їх первинним документам відповідачем не надано.
За таких обставин, відповідач безпідставно не врахував зазначені архівні довідки при вирішенні питання про перерахунок пенсії позивача. 
Наведені ж в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують і не містять вагомих та обґрунтованих аргументів, які б давали підстави стверджувати про інше.
Суд першої інстанції в повній мірі встановив фактичні обставини справи, надав об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених як позивачем так і відповідачем, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а отже і наведені скаржником доводи в апеляційній скарзі щодо цього не спростовують правильних по суті висновків суду першої інстанції.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи викладене та враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 5 червня 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Т. В. Онишкевич