ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2026 року 	м.Дніпро	справа № 280/6507/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Баранник Н.П.,
суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року у справі № 280/6507/25 (суддя Новікова І.В., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не зарахування ОСОБА_1 під час призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до стажу на посаді судді, який дає право на відставку, періоди проходження строкової військової служби, навчання та роботи на посаді слідчого, старшого слідчого, заступника начальника слідчого відділення, заступника начальника відділу, начальника слідчого відділення та державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу на посаді судді, який дає право на відставку, наступних періодів: з 06 квітня 1982 року по 25 квітня 1984 року – Служба в Радянській Армії; з 22 серпня 1990 року по 11 червня 1994 року – навчання в Українській Академії внутрішніх справ (половина строку); з 04 серпня 1984 року по 04 лютого 2003 року – слідчий, старший слідчий; заступник начальника слідчого відділення, заступник начальника відділу – начальник слідчого відділення; Мелітопольський міський відділ УМВС України а Запорізькій області; з 23 травня 2003 року по 13 лютого 2004 року - Державний виконавець; Відділ державної виконавчої служби Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області, у зв`язку із чим здійснити перерахунок та виплату його щомісячного довічного грошового утримання у відставці з дати його призначення (29 січня 2025 року), з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначав, що з 29.01.2025 рішенням ГУ ПФУ у Волинській області йому призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Разом з тим, відповідно до рішення Вищої Ради Правосуддя від 24 грудня 2024 року за №3729/0/15-24, копія якого надавалась до органів пенсійного фонду разом із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, загальний стаж позивача на посаді судді, який давав йому право на відставку, становить 32 роки 4 місці 6 днів. Відтак, з урахуванням положень частини 3 статті 142 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” від 02 червня 2016 року №1402-VIII розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 має становити 74 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а не 50 відсотків, як розраховано органом пенсійного фонду.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року позовні вимоги було задоволено частково. Так, суд:
- визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 під час призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до стажу на посаді судді, який дає право на відставку періоди проходження строкової військової служби, навчання та роботи на посаді слідчого, старшого слідчого, заступника начальника слідчого відділення, заступника начальника відділу, начальника слідчого відділення та державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області;
- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу на посаді судді, який дає право на відставку наступні періоди: з 06 квітня 1982 року по 25 квітня 1984 року – служба в Радянській Армії; з 22 серпня 1990 року по 11 червня 1994 року – навчання в Українській академії внутрішніх справ (половина строку); з 04 серпня 1984 року по 04 лютого 2003 року – слідчий, старший слідчий, заступник начальника слідчого відділення, заступник начальника відділу – начальник слідчого відділення Мелітопольський міський відділ УМВС України в Запорізькій області; з 23 травня 2003 року по 13 лютого 2004 року - державний виконавець відділ державної виконавчої служби Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області, у зв`язку із чим здійснити перерахунок та виплату його щомісячного довічного грошового утримання у відставці з дати його призначення - 29 січня 2025 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні решти вимог суд відмовив.
Із рішенням суду не погодився відповідач – ГУ ПФУ у Волинській області, ним була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення судом процесуальних норм, відповідач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви позивачем, до страхового стажу зараховано 38 років 09 місяців 02 дні. Стаж роботи на посаді судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання обчислено в розмірі 19 років 8 місяців 19 днів з врахуванням періодів роботи: - з 25.04.2005 по 23.05.2022 - на посаді судді Мелітопольського міськрайонного суду; - з 24.05.2022 по 24.12.2024 - на посаді судді Іваничівського районного суду. Наступні періоди роботи позивача чинним законодавством не передбачено для зарахування до стажу роботи на посаді судді:
- з 06 квітня 1982 року по 25 квітня 1984 року – Служба в Радянській Армії;
- з 22 серпня 1990 року по 11 червня 1994 року навчання в Українській Академії
внутрішніх справ (половина строку);
- з 04 серпня 1984 року по 04 лютого 2003 року – слідчий, старший слідчий; заступник начальника слідчого відділення, заступник начальника відділу – начальник слідчого відділення; Мелітопольський міський відділ УМВС України в Запорізькій області;
- з 23 травня 2003 року по 13 лютого 2004 року - державний виконавець; Відділ державної виконавчої служби Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області.
У зв`язку з цим, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці
позивача обчислено Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області з розрахунку 50 відсотків суддівської винагороди та 29.01.2025 прийняте законне та обґрунтоване рішення № 032450009086.
Крім того, за доводами скаржника, оскільки рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області, яке прийнято за принципом екстериторіальності, ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, то наслідком скасування даного рішення за результатами розгляду позовної заяви має бути виникнення саме у цього територіального органу Пенсійного фонду України обов`язку перерахувати пенсію.
Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подало відзив на апеляційну скаргу відповідача. У відзиві зазначає, що погоджується з доводами скаржника в частині того, що оскаржене рішення суду підлягає скасуванню. Так, у доводах стверджує, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача обчислено з розрахунку 50 відсотки суддівської винагороди. Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області 29.01.2025 №032450009086 було прийняте відповідне рішення, яке є законним та обґрунтованим, а тому у суду були відсутні підстави для задоволення позову позивача. 
Позивач також подав письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача. У відзиві стверджує, що погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дав належну юридичну оцінку спірним правовідносинам. На думку позивача відсутні підстави для скасування законного рішення суду першої інстанції. За позицією позивача, оскільки стаж його роботи на посаді судді на час відставки становив більше 10 років, то до стажу роботи, який дає право на одержання довічного грошового утримання, підлягає зарахуванню також календарний період проходження строкової військової служби, половина строку навчання на денній формі, а також стаж роботи на посадах: слідчого, заступника начальника слідчого відділення та державного виконавця. Доводи скаржника жодним чином не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Вищої Ради Правосуддя від 24.12.2024 №3729/0/15-24 вирішено звільнити ОСОБА_1 з посади судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області (відряджений до Іваничівського районного суду Волинської області) у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області, яке прийнято за принципом екстериторіальності, ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України “Про судоустрій і статус суддів” від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі – Закон № 1402-VIII).
Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 24 лютого 2025 року за №2507-1885/Б-02/8-0300/25 позивача повідомлено про те, що щомісячне довічне грошове утримання йому призначено у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Позивач, не погодившись із розміром призначеного щомісячного довічного грошового утримання, звернувся з даним позовом до суду.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відмова органів Пенсійного фонду у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді спірних періодів є протиправною. При цьому, суд вказав, що оскільки позивач на даний час перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області, особиста справа знаходиться у останнього, то з метою пришвидшення виконання рішення суду, а також повного та своєчасного захисту прав та інтересів позивача, суд вважав за доцільне зобов`язати саме ГУ ПФУ у Волинській області провести перерахунок стажу та розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що його стаж роботи на посаді судді, який давав йому право на відставку, становить 32 роки 4 місці 6 днів, а тому розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 має становити 74 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а не 50 відсотків, як розраховано органом пенсійного фонду.
Відповідачі, в свою чергу, стверджують, що стаж роботи на посаді судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання обчислено в розмірі 19 років 8 місяців 19 днів, а тому правомірно призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
З 30.09.2016 набув чинності Закону України “Про судоустрій і статус суддів” №1402-VIII від 02.06.2016, який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд (далі – Закон №1402-VIII).
Так, відповідно до положень статті 137 Закону №1402-VIII (в редакції чинній на дату виходу у відставку) до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:
1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;
2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;
3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Згідно ч.1 ст.116 Закону №1402-VIII суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.
Відповідно до абзацу 4 п. 34 розділу ХІІ Закону України “Про судоустрій і статус суддів”, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 призначений на посаду судді за Указом Президента України від 3 квітня 2005 року №608/2005.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Отже, час проходження військової служби зараховується зокрема і до стажу роботи за спеціальністю, а відповідно позивач має право на зарахування періоду проходження строкової військової служби з 06 квітня 1982 року по 25 квітня 1984 року до стажу роботи на посаді судді.
Крім того, згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865 “Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів” (чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді більше 10 років) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 “Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів”, (чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді більше 10 років) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить більше 10 років, до стажу роботи на посаді судді враховується також половина строку його навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах.
З урахуванням викладеного, суд дійшов правильного висновку, що позивач має право на зарахування до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання з 22 серпня 1990 року по 11 червня 1994 року в Українській академії внутрішніх справ.
Також, відповідно абзацу 2 частини 4 статті 43 Закону України “Про статус судів” (в редакції чинній на момент призначення позивача суддею), до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.
Отже, позивач має право на зарахування до його стажу роботи на посаді судді періоду його роботи з 04 серпня 1984 року по 04 лютого 2003 року на посадах слідчий, старший слідчий; заступник начальника слідчого відділення, заступник начальника відділу – начальник слідчого відділення Мелітопольський міський відділ УМВС України в Запорізькій області.
За таких обставин, відмова відповідачів у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді зазначених періодів є протиправною. 
Також, стаття 7 Закону України “Про статус суддів” передбачала, що на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.
Отже, на момент призначення позивача на посаду судді законодавством була визначена норма відповідно до якої кандидат на посаду судді повинен був мати стаж роботи в галузі права не менш як три роки.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов правильного висновку, що позивач має право на зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду з 23 травня 2003 року по 13 лютого 2004 року на посаді державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області.
Як вірно звернув увагу суд, органом ПФУ безпідставно не було враховано те, що уповноваженим органом – Вищою Радою Правосуддя у рішенні від 24.12.2024 №3729/0/15-24 чітко визначено, що загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає йому право на відставку, становить 32 роки 4 місяці 6 днів.
Щодо обраного судом способу захисту порушеного права позивача.
Колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції лише визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 під час призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до стажу на посаді судді, який дає право на відставку періоди проходження строкової військової служби, навчання та роботи на посаді слідчого, старшого слідчого, заступника начальника слідчого відділення, заступника начальника відділу, начальника слідчого відділення та державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області, а не скасував рішення, яким було призначено позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.
При цьому, суд врахував, що позивач на час вирішення спору вже перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області, його справа знаходиться там же, і цим же органом здійснюється виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. З уроахуванням цих обставин судом обгрунтовано покладено обов`язок саме на ГУ ПФУ у Волинській області провести перерахунок стажу та розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України судом апеляційної інстанції не здійснюється.
Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст. 315, ч.1 ст.316, ст. ст. 322, 325, 328 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2025 року у справі № 280/6507/25 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.А. Щербак