Номер провадження 2/754/213/26
Справа №754/11653/25

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
Іменем України

02 липня 2026 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - Сенюти В.О.,
секретаря судового засідання - Каба А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
Представником позивача ТОВ «Він Фінанс» через систему «Електронний суд» до Деснянського районного суду міста Києва подано позовну заяву до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.04.2006 між АКБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №10111073000. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 08.04.2009 по справі 2-260/09 вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором № 10111073000 від 19.04.2006 у розмірі 372169,95 грн. З моменту набрання рішенням законної сили вчинялися дії щодо примусового виконання рішення, але воно боржником не було виконане в розумінні чинного законодавства. В подальшому право вимоги первісним кредитором відступлено до ПАТ «Дельта Банк», який відступив своє право вимоги до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», на підставі договору купівлі-продажу права вимоги № 1930/К від 18.09.2019. Вказаний факт також підтверджено у судовому порядку в ухвалі Деснянського районного суду міста Києва від 12.11.2019 по справі № 2-260/09, якою серед іншого підтверджено перехід права вимоги за кредитним договором № 10111073000 від 19.04.2006 до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». 25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» протоколом № 1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «Довіра та Гарантія» на ТОВ «Він Фінанс». Наказом № 55-к від 25.07.2024 на виконання Протоколу № 1706 від 25.07.2024 внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів товариства, що підтверджується зокрема випискою з ЄДР № 140801500422 від 26.07.2024. У зв`язку з зазначеним, посилаючись на невиконання відповідачем рішення суду протягом тривалого періоду та на право правонаступника, позивач просить стягнути з відповідача, виходячи з загальної суми заборгованості у розмірі 372169,95 грн, 3% річних у розмірі 33464,71 грн та інфляційні збитки у розмірі 81380,00 грн, що разом становить 114845,04 грн.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 25.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 15.09.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через систему «Електронний суд» подано до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулося до суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до постанови КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.
Відповідач не скористався процесуальним правом подачі Відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності Відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення.
Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Судом встановлено, що 19.04.2006 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №10111073000.
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 08.04.2009 по справі 2-260/09 вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором № 10111073000 від 19.04.2006 у розмірі 372169,95 грн З моменту набрання рішенням законної сили вчинялися дії щодо примусового виконання рішення, але воно боржником не було виконане в розумінні чинного законодавства.
В подальшому право вимоги первісним кредитором відступлено до ПАТ «Дельта Банк», який відступив своє право вимоги до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», на підставі договору купівлі-продажу права вимоги № 1930/К від 18.09.2019.
Вказаний факт також підтверджено у судовому порядку в ухвалі Деснянського районного суду міста Києва від 12.11.2019 по справі № 754/15267/19, якою серед іншого підтверджено перехід права вимоги за кредитним договором № 10111073000 від 19.04.2006 до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».
25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» протоколом № 1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «Довіра та Гарантія» на ТОВ «Він Фінанс».
Наказом № 55-к від 25.07.2024 на виконання Протоколу № 1706 від 25.07.2024 внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів товариства, що підтверджується зокрема випискою з ЄДР № 140801500422 від 26.07.2024.
У зв`язку з зазначеним, покликаючись невиконання відповідачем рішення суду протягом тривалого періоду та на право правонаступника, позивач просить стягнути з відповідача, 3% річних у розмірі 33464,71 грн. та інфляційні збитки у розмірі 81380,33 грн., що разом становить 114845,04 грн.
Між сторонами виник спір про стягнення з боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання на виконання рішення суду суми інфляційних втрат, а також трьох процентів річних.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За змістом ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Згідно із ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
До того ж у силу вимог ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних є правом кредитора, яким останній наділений у силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.
Такий висновок наведено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19) звернула увагу на те, що інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимогою.
Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2024 у справі № 657/1024/16-ц (провадження № 14-5цс23) зауважила, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.06. 2019 у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18) вказала, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.
Відповідач не виконав рішення суду, не сплатив суму боргу, тому у нього виникає передбачений частиною другою статті 625 ЦК України обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат та три проценти річних від простроченої суми.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суду наданий розрахунок заборгованості інфляційних втрат та 3% річних, який суд вважає правильним та який відповідачем спростовано не було.
Відповідач не реалізував своє право на подання заперечень та доказів на їх підтвердження, не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували повне або часткове погашення існуючої кредитної заборгованості.
Суд перевірив розрахунок заборгованості, наданий позивачем, визнав його обґрунтованим і таким, що підтверджується відповідними первинними документами.
Відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували або ставили під сумнів обґрунтованість наданого позивачем розрахунку.
Згідно з розрахунком заборгованості, виходячи з загальної суми заборгованості у розмірі 114845,04 грн, заборгованість відповідача перед позивачем за невиконання зобов`язання за кредитним договором № 10111073000 від 19.04.2006 становить 114845,04 грн., з яких: 3% річних у розмірі 33464,71 грн., інфляційні збитки у розмірі 81380,33 грн.
Відповідно до вимог чинного законодавства, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ТОВ «Він Фінанс» підлягають задоволенню, а з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню 114845,04 грн.
Згіжно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11, 12 13, 78, 79, 89, 141, 203-207, 264, 265, 280-284, 351,352,354, 355 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» - 3 % річних у розмірі 33464,71 грн, інфляційні втрати у розмірі 81380,33 грн та судовий збір у сумі 2422, 40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс», код ЄДРПОУ 38750239, юридична адреса: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8.
Відповідач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення суду складено - 02.07.2026.
Суддя      В.О. Сенюта