Справа № 643/567/26
Провадження № 2/643/3457/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2026   Салтівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого – судді Довготько Т.М.
за участю секретаря судового засідання – Вишнякової Є.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчук Володимир Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих грошових коштів,-
ВСТАНОВИВ:
У січні 2026 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №9642 від 17.04.2020, вчинений приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Колейчуком Володимиром Вікторовичем про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» грошових коштів у розмірі 17100, 00 грн.; стягнути з відповідача на його користь безпідставно стягнуті грошові кошти у розмірі 16 316, 48 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000, 00 грн. та судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 зазначив, що 17.04.2020 приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Колейчуком В.В. було вчинено виконавчий напис № 9642, яким стягнуто з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ»  заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 17 100, 00 грн. На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса, приватним виконавцем Дорошкевич В.Л. 28.04.2020 було відкрито виконавче провадження № 61936654. За вищевказаним виконавчим провадженням 28.04.2020 приватним виконавцем Дорошкевич В.Л. була винесена постанова про арешт його коштів. Вважає виконавчий напис незаконним, а тому таким, що не підлягає виконанню, виходячи з наступного. Так, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевірив безспірність заборгованості. Крім цього позивач зазначає, що виконавчий напис вчинений з порушенням встановленого законом порядку, а саме без дотримання вимог пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ № 1172. Договір між ним та ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також, за вищевказаним виконавчим провадженням 26.12.2025 з його карткового рахунку було часткове зняття коштів у розмірі 16 316,48 грн., тому вважає, що відповідач має повернути йому кошти в межах виконавчого провадження, так як вони є безпідставно набутими. 
Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 16.01.2026, позов залишено без руху.
Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 29.01.2026, позов залишено без руху.
Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 23.02.2026, позов прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 13.03.2026, продовжено Товариству з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» строк для подання відзиву на десять днів з дня отримання ухвали суду.
У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач відзив на позовну заяву не надав.
Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київського округу Колейчуком В.В. вчинений виконавчий напис №9642 від 17.04.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» заборгованості в розмірі 17 100, 00 грн. 
28.04.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. було відкрито виконавче провадження №61936654 з виконання виконавчого напису №9642 виданого 17.04.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київського округу Колейчуком В.В. 
Також, 28.04.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. в межах ВП №61936654 було винесено постанови: про арешт коштів боржника; про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; про арешт майна боржника; про стягнення з боржника основної винагороди, та 30.04.2020 постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження. 
Крім того, з виписки АТ «Акцент банк» по картці позивача ОСОБА_1 вбачається, що 26.12.2025 було здійснено часткове стягнення за ВП №61936654 з виконання виконавчого документу, виконавчого напису №9642 виданого 17.04.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київського округу Колейчуком В.В. у розмірі 16 316,48 грн.
Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.
Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Відповідно до ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затверджений постановою КМУ№ 1172 від 29.06.1999 року.
Згідно пункту 1 Переліку, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік доповнений пунктом 2, який передбачає отримання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною Постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 в частині положень, які доповнювали пункт 2 Порядку.
Оскаржуваний виконавчий напис вчинено нотаріусом 17.04.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14.
Відповідач не подав до суду доказів про те, що між ОСОБА_1 та Товариством було укладено нотаріально посвідчений кредитний договір, на підставі якого здійснено виконавчий напис №9642, а відтак не надано документів на підтвердження безспірності щодо заборгованості боржника, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. 
Крім того, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.
Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19).
В разі визнання виконавчого напису нотаріуса або іншого виконавчого документу, таким що не підлягає виконанню повинна відбутися реституція сторін, тобто повернення в першочерговий стан.
Частиною першою статті 1212 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до частини другої статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Частиною третьою статті 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про:
- повернення виконаного за недійсним правочином;
- витребування майна власником із чужого незаконного володіння;
- повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;
- відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17).
Відсутність правової підстави- це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Крім того згідно з пунктом 3 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17).
Отже для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося.
Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі (аналогічний висновок викладений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.08.2018 у справі№ 334/2517/16-цта від 13.01.2021 у справі № 539/3403/17).
Подібний висновок також сформульовано у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2021 у справі № 910/16334/19.
Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а тому є підстави для повернення грошових коштів позивачу на підставі ст.1212 ЦК України.
Разом з тим, позивач в позові зазначав, що кошти, безпідставно стягнуті приватним виконавцем, підлягають поверненню відповідачем.
Судом не встановлено факту перерахування спірних коштів на банківський рахунок саме ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ», оскільки грошові кошти були стягнуті приватним виконавцем в межах відкритого виконавчого провадження за виконавчим написом про стягнення коштів на користь ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ».
Таке стягнення грошових коштів відповідає приписам частини першої, третьої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки.
З наданої позивачем виписки АТ «Акцент банк» по картці позивача ОСОБА_1 лише вбачається, що 26.12.2025 було здійснено часткове стягнення за ВП №61936654 з виконання виконавчого документу, виконавчого напису №9642 виданого 17.04.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київського округу Колейчуком В.В. у розмірі 16 316,48 грн. Разом з тим, не встановлено, що кошти, які були відраховані у розмірі 16 316,48 грн. в межах виконавчого провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса були перераховані приватним виконавцем на рахунок стягувача - ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ», а тому відсутні підстави для їх стягнення з нього.
За такого, вимоги позивача про стягнення з відповідача у даній справі безпідставно отриманих грошових коштів в загальному розмірі 16 316, 48 грн не підлягають задоволенню.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу у розмірі 8000 грн., суд зазначає наступне.
На підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості суду надано: 1) Договір №С-975 про надання юридичних послуг від 26.12.2025 укладений між ФО-П ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; 2) акт про надання послуг від 02.01.2026 до договору №С-975 про надання юридичних послуг від 26.12.2025, відповідно до якого вартість наданих послуг складає 8 000, 00 грн. та фіскальний чек про сплату 8 000, 00 грн. 
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування (частина п`ята статті 135 ЦПК України).
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.
Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.
Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.
Відповідно до частини другої статті 60 ЦПК України, під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.
Отже, у малозначній справі здійснювати представництво особи в суді може особа, яка не є адвокатом.
Проте поняття «надання професійної правничої допомоги» не тотожне поняттю «представництво особи в суді». Надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати, натомість представництво особи у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб`єктом (абзац другий підпункту 2.2.1 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини висновку Конституційного Суду України (Велика палата) у справі за конституційним зверненням Верховної Ради України про надання висновку щодо відповідності законопроекту про внесення змін до Конституції України (щодо скасування адвокатської монополії) (реєстр. № 1013) вимогам статей 157 і 158 Конституції України від 31 жовтня 2019 року № 4-в/2019).
Таким чином, витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України.
Вказаний висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19.
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не надано достатніх доказів того, що юридичні послуги, надані йому, належать до витрат на професійну правничу допомогу.
З урахуванням викладеного, у задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на його користь судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн. слід відмовити.
Також, на підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за позов в частині визнання виконавчого напису таким що не підлягає виконання у розмірі 1331грн.20 коп., з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір  в загальному розмірі 1331грн.20 коп.
Крім того, позивачем ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 1331,20 грн. за вимоги про стягнення безпідставно набутих коштів. 
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачу відмовлено в позові про стягнення безпідставно набутих коштів, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 1331,20 грн,  відсутні.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 133, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчук Володимир Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих грошових коштів задовольнити частково.
Виконавчий напис, вчинений 17 квітня 2020 року та зареєстрований в реєстрі за № 9642 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчуком Володимиром Вікторовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» заборгованості у розмірі 17 100 грн. 00 коп., визнати таким, що не підлягає виконанню.
В іншій частині позовних вимог про стягнення безпідставно набутих грошових коштів відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» на користь на користь держави судовий збір за подання позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню у розмірі 1331 грн. 20 коп.
У задоволенні позову в частині стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду, протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 05.05.2026.

Сторони по справі:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ», ЄДРПОУ: 41346335, юридична адреса: 49044, м.Дніпро, вул. Якова Самарського, буд.12А.
Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, адреса місцезнаходження: м.Київ, вул. Раїси Окіпної, буд. 4А, оф.71А.
Третя особа: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчук Володимир Вікторович, адреса місцезнаходження: Київська область, Броварський район, м. Бровари, вул. Грушевського, буд. 15, під`їзд 5, прим.6.

Суддя - Т.М.Довготько