Справа № 465/5178/19 
Провадження 2/465/271/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
24.04.2026 року         м. Львів
Франківський районний суд м. Львова у складі:
головуючої судді Мигаль Г.П.,
при секретарі судового засідання Білінській С.Б.,
за участю позивачки ОСОБА_1 ,
опікуна ОСОБА_2 ,
представника позивачки ОСОБА_3 ,
відповідачки ОСОБА_4 ,
представника відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 – адвоката Петельки О.О.,
представника відповідачки ОСОБА_6 – адвоката Заремби О.О.,
представника третьої особи ОСОБА_7 – адвоката Огородника О.І.,
представника третьої особи органу опіки та піклування ФРА ЛМР - Чміленко Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові за правилами загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – приватний нотаріус Львівського нотаріального округу Бєлопольська Ірина Романівна, приватний нотаріус Львівського нотаріального округу Комар Світлана Степанівна, приватний нотаріус Львівського нотаріального округу Кміть Лариса Іванівна, орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, Комунальний заклад Львівської обласної ради "Підкамінський психоневрологічний інтернат", про визнання недійсною та скасування довіреності, визнання недійсним та скасування договору міни, скасування договору купівлі-продажу квартири, скасування рішення про державну реєстрацію права власності,
в с т а н о в и в:
Представник позивачки ОСОБА_1 – адвокат Ситник Сергій Олександрович подав до суду позов в інтересах позивачки до ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – приватний нотаріус Львівського нотаріального округу Бєлопольська Ірина Романівна, приватний нотаріус Львівського нотаріального округу Комар Світлана Степанівна, приватний нотаріус Львівського нотаріального округу Кміть Лариса Іванівна, орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, Комунальний заклад Львівської обласної ради "Підкамінський психоневрологічний інтернат", в якому з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 07.10.2022р., яку суд оцінює як зміна предмету позову та яка прийнята судом до розгляду, просив: 1) визнати недійсною та скасувати довіреність, видану 17.08.2016 року від імені ОСОБА_1 , щодо надання права ОСОБА_6 розпоряджатись всім її майном, посвідчену приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Комар Світланою Степанівною, 2) визнати недійсним та скасувати договір міни квартири, укладений 03.10.2016 року ОСОБА_6 від імені ОСОБА_1 із ОСОБА_8 , про обмін квартири за адресою: АДРЕСА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Белопольською Іриною Романівною, 3) скасувати договір купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 , серія та номер 1350 від 05.07.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кміть Ларисою Іванівною, 4) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35993035 від 05.07.2017 року, приватного нотаріуса Кміть Л.А., про право власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 . Стягнути на користь позивачки ОСОБА_1 сплачені нею судові збори.
Позов мотивує тим, що ОСОБА_1 була власником квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 . Вказана квартира належала її сім`ї вже тривалий період часу, вона проживала в ній з дитинства та отримала у спадок. Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 06.04.2012, ОСОБА_1 визнано недієздатною. Рішенням встановлено, що ОСОБА_1 страждає стійким хронічним психічним розладом здоров`я - параноїдною шизофренією, безперервно-прогредієнтним перебігом з вираженим дефектом в емоційно-вольовій сфері і не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Психічне захворювання ОСОБА_1 , підтверджується висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи №270. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 14.03.2013 року, рішення Франківського районного суду м.Львова від 06.04.2012 скасоване з формальних підстав, оскільки при визнанні ОСОБА_1 , в порушення вимог закону, їй не було призначено опікуна. Скасування рішення про визнання ОСОБА_1 недієздатною, не спростовує того, що ОСОБА_1 , вже в той час мала серйозні відхилення у психічному здоров`ї та не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В подальшому  ОСОБА_1 , неодноразово проходила лікування в Комунальному Закладі Львівська обласна державна клінічна психіатрична лікарня, з вищенаведеним діагнозом. 17.08.2016 року ОСОБА_6 , скориставшись тим, що ОСОБА_1 , не усвідомлює значення свої дій і не може ними керувати, внаслідок свого психічного захворювання, отримала від ОСОБА_1 довіреність на право розпоряджатись всім її майном, яка була посвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Комар С.С. Надалі ОСОБА_6 , діючи він імені ОСОБА_1 , 03.10.2016 року уклала договір міни із ОСОБА_8 , та обміняла належну ОСОБА_1 трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_3 на квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 37.1 кв.м., вартістю набагато меншою ніж вартість квартири, що належала позивачці ОСОБА_1 . Зазначив, що ОСОБА_8 , квартиру за адресою АДРЕСА_2 , придбала в той самий день - 03.10.2016року, що свідчить про її обізнаність у незаконних діях щодо придбання квартири за адресою АДРЕСА_1 . За даним фактом в провадженні Франківського ВП ГУ НП у Львівській області зареєстроване та проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №1201714008000464 від 10.02.2017року, за ст. 190 КК України. В подальшому, як стало відомо із витягу з державного реєстру на нерухоме майно, що 05.07.2017 ОСОБА_8 уклала договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та відчужила її на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . На даний час власниками квартири за адресою АДРЕСА_1 , є: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Хоча на момент вчинення вказаного правочину ОСОБА_1 не була офіційно визнана недієздатною, однак у зв`язку із серйозними відхиленнями у психічному стані здоров`я, не могла усвідомлювати значення своїх дій та не могла керувати ними. Вважає, що ОСОБА_1 , будучи особою із серйозними психічними відхиленнями, в момент підписання довіреності на право ОСОБА_6 розпоряджатись всім її майном, фактично не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оскільки фактично є недієздатною особою, а отже вказана довіреність та укладений на її підставі договір міни квартири є незаконними, укладені не в інтересах ОСОБА_1 та підлягають скасуванню.
Ухвалою суду від 16 вересня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін, призначено підготовче судове засідання.
Представником відповідачки ОСОБА_6 – адвокатом Зарембою О.О. подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовні вимоги незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення з огляду на таке. Представник відповідачки ОСОБА_6 покликається на відсутність предмету спору у справі,
оскільки ні сама ОСОБА_1 , ні будь-хто в її інтересах не заперечував щодо дійсності оспорюваних правочинів. Представник відповідачки вважає, що позов подано з пропуском строку позовної давності та подав заяву про застосування позовної давності, оскільки оспорювані правочини (посвідчення довіреності та міна квартири) відбувалися за усвідомленої згоди ОСОБА_1 та на їх укладення була її воля. Оспорюваний правочин посвідчення довіреності вчинено 17 серпня 2016 року, а позовна заява подана до суду 10 вересня 2019 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Щодо відсутності підстав для визнання оспорюваної довіреності недійсною вказує таке. Між ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_6 склалися приятельські стосунки задовго до укладення договору доручення та міни квартири позивача, оскільки ОСОБА_6 знала покійних батьків ОСОБА_1 та після їх смерті всіляко підтримувала позивачку. Ще до 2016 року ОСОБА_1 зверталася до ОСОБА_6 стосовно того, що мала намір обміняти належне їй житло на інше. Через лікарів ОСОБА_1 передавала ОСОБА_6 листи, зі змісту яких випливає її умисел на обмін житла на меншу квартиру. Стороною відповідача до відзиву долучено докази, які свідчать про той факт, що ОСОБА_1 була свідома того, що вона набула у власність інше житло і жодних заперечень, чи претензій з цього приводу не висловлювала. 
Протокольною ухвалою суду від 17.10.2019 орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради залучено у справу в якості третьої особи на стороні позивача.
Ухвалою суду від 03.12.2021 витребувано з Франківського районного суду м. Львова матеріали кримінального провадження у справі №465/5674/19.
Представником третьої особи приватного нотаріуса Львівського нотаріального округу Комар Світлани Степанівни – адвокатом Огородником О.І. подано письмові пояснення третьої особи, відповідно до яких вважає, що позовна заява не підлягає до задоволення з таких підстав. ОСОБА_1 підписувала довіреність 17.08.2016 року без примусу. До нотаріальної контори прибула самостійно, без допомоги ОСОБА_6 . На момент посвідчення довіреності не мала ознак будь-яких психічних розладів, які б давали підставу сумніватися у її психічному стані. Довіреність від імені ОСОБА_1 було посвідчено 17.08.2016 року. Про своє бажання видати довіреність ОСОБА_9 повідомила нотаріуса Комар С.С. заздалегідь, подавши на її ім`я 16.08.2016 року письмову заяву. Оскільки довіреність передбачала широке коло повноважень представника, її було посвідчено 17.08.2016 року, з врахуванням часу на підготовку. На момент 17.08.2016 року ОСОБА_1 була дієздатною, жодних рішень суду про обмеження її дієздатності чи призначення опікуна не існувало. Вважає, що довіреність була підписана дієздатною особою та підстав для скасування довіреності чи визнання її недійсною немає. Окрім цього, вироком Франківського районного суду м.Львова у справі 465/5674/19 від 17.12.2019 року, встановлено, що ОСОБА_6 відчужила квартиру ОСОБА_1 вартістю 1150000 грн та набула у її власність іншу квартиру вартістю 836457 грн, чим завдала матеріальних збитків у розмірі 313543 грн. Таким чином, належним способом захисту майнових інтересів ОСОБА_1 у справі є не визнання недійсними правочинів (довіреності та кількох договорів) по надуманих приводах та на підставі неналежних і недопустимих доказів, а стягнення визначеної у вироці суду суми в порядку цивільного судочинства, шляхом пред`явлення до ОСОБА_6 цивільного позову на суму 313543,00 грн., оскільки така сума відповідає розміру реальних завданих збитків. У зв`язку з наведеними обставинами, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення.
Представником позивачки ОСОБА_1 – адвокатом Ситником С.О. подано пояснення, в яких він заперечує аргументи представника приватного нотаріуса Львівського нотаріального округу ОСОБА_7 – адвоката Огородника О.І. та зазначає таке. Відповідно до медичної книги стаціонарного хворого ОСОБА_1 , остання перебувала на стаціонарному лікуванні y Львівській обласній психоневрологічній лікарні із 07.09.2015 року по 17.08.2016 року, що підтверджується копією медичної картки № 0631915, також саме в день виписки - 17.08.2016 ОСОБА_1 з психіатричної лікарні забрала саме ОСОБА_6 , що підтверджується власноручно написаним "проханням" від імені ОСОБА_1 . Вважає, що нотаріус ОСОБА_7 у незаконний спосіб долучила письмову заяву ОСОБА_1 від 16.08.2016 року до нотаріальної справи, оскільки ОСОБА_1 не могла бути в нотаріуса 16.08.2016 року, так як перебувала на стаціонарному лікуванні. Сума спричиненої матеріальної шкоди ОСОБА_1 , яку представник третьої особи зазначає у своєму поясненні не підтверджується документами і складає набагато більшу суму. Вартість квартири, яку мала у своїй власності ОСОБА_1 , відповідно до договору міни складає 1377962 грн., а не 1150000 грн., як зазначив представник третьої особи у своєму поясненні, а вартість іншої квартири, яку отримала в результаті договору міни ОСОБА_1 , складає 197924 грн., а не 836457грн. Таким чином завдані матеріальні збитки ОСОБА_1 , складають 1180038 грн. 
Представником позивачки ОСОБА_1 – адвокатом Ситником С.О. 29.09.2022 року подано до суду заяву про поновлення строку позовної давності, відповідно до якої просив визнати поважними причини пропуску позовної давності на звернення до суду з таких підстав.
Позивачка страждає стійким психічним захворюванням, що позбавляє її можливості усвідомлювати значення своїх дій ще з 2002 року, тобто фактично перебуває у безпорадному стані, остання не могла довідатись про порушення свого права і не може це усвідомлювати також і на даний час. Тому вважає, що перебіг строку позовної давності у справі починається з моменту призначення ОСОБА_1 опікуна, яким на даний час є ОСОБА_2 , оскільки до цього часу, ОСОБА_1 , враховуючи свій безпорадний стан не могла усвідомлювати порушення її прав. Станом на 17.08.2016 року, тобто на момент видачі оскаржуваної довіреності на ім`я ОСОБА_6 , права ОСОБА_1 порушені ще не були, так як відповідачка у справі - ОСОБА_6 скористалась виданою 17.08.2016 року довіреністю лише 03.10.2016 року, уклавши оскаржуваний договір міни.
Відповідачкою ОСОБА_4 подано до суду заяву, відповідно до якої просила відмовити у задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_1 – адвоката Ситника С.О. про поновлення строку звернення до суду та в задоволенні позову за таких підстав. Вона вважає себе з чоловіком добросовісними набувачами та власниками квартири, яку придбали для себе та своєї сім`ї за адресою: АДРЕСА_1 . На час придбання квартири вони продали своє єдине житло і разом з дітьми поселились у придбану квартиру, в якій почали проводити ремонт, так як квартира була в стані який потребував ремонту. На час, коли вони оформляли договір купівлі-продажу квартири, нотаріус перевіряла чи дана квартира не перебуває під арештом, відповідно до перевірених даних квартира - не перебувала під арештом і спорів по квартирі не існувало. Вони як добросовісні набувачі придбали квартиру, провівши в ній значні ремонтні роботи, тепер змушені захищати своє право власності у суді та виправдуватись там, де немає жодної їх вини. Оформивши опіку над позивачкою, колишній працівник поліції таким чином уникає мобілізації і вчиняє дій для заволодіння її майном, яке вона набула законним шляхом.
Ухвалою суду від 31 травня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Протокольною ухвалою суду від 12.09.2024 року Комунальний заклад Львівської обласної ради "Підкамінський психоневрологічний інтернат" залучено у справу в якості третьої особи на стороні позивача.
Представником третьої особи Комунального закладу Львівської обласної ради "Підкамінський психоневрологічний інтернат" подано пояснення, в яких позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо задоволення позову, просить здійснювати розгляд справи за його відсутності.
Позивачка, беручи участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, пояснила, що у Підкамінському психоневрологічному інтернаті вона перебуває вже досить давно. Адвоката Ситника С.О., який є її представником, вона не знає. Договір про надання правової допомоги вона не підписувала та не уповноважувала адвоката Ситника С.О., на подання позовної заяви до Франківського районного суду м. Львова. Про судовий розгляд їй не відомо. Пояснила, що вона зареєстрована у квартирі на АДРЕСА_1 . Квартира їй дісталась від батьків, хто зараз є власником квартири їй не відомо. ОСОБА_6 їй відома. Вона не розуміє, які саме документи підписувала. Пояснила, що їй не відомо, що їй призначено опікуна. Під час розгляду справи у Бродівському районному суді Львівської області у судових засіданнях участі не брала. Опікуна ОСОБА_10 вона не знає. Опікун привозив їй декілька яблук і шоколадку. За весь час перебування в інтернаті ОСОБА_11 відвідував її лише один раз. Їй не відомо хто її помістив у інтернат. У неї є двоюрідна сестра ОСОБА_12 , яка її відвідувала лише один раз, оскільки боїться адвоката. Пенсію вона має, проте грошей не отримує. З АДРЕСА_5 на іншу адресу вона не перепрописувалась. ОСОБА_6 з`явилась через рік після маминої смерті. ОСОБА_6 інколи приносила їй їсти. Вона була один раз вдома у ОСОБА_6 . Умови, в яких вона перебуває в інтернаті жахливі: сморід, нечистота. Відношення до того, що опікун опікується її квартирою, яка на даний час зареєстрована на неї, негативне. Відношення до того, що їй призначено опікуна, у неї негативне. У квартирі на АДРЕСА_1 за словами позивачки був зроблений євроремонт у 2010-2011. Щодо квартири, яку вона набула у власність за договором міни за адресою: АДРЕСА_2 , вона не знає нічого. Бажає проживати в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та повернути її у свою власність. 
Опікун позивачки ОСОБА_1 – ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задоволити. Пояснив, що з 12.12.2010 він є пенсіонером МВС та на громадських засадах допомагає людям у вирішенні питання щодо майна. ОСОБА_1 він знає ще з 2000 років, коли він працював у Франківському районному відділі поліції. Була ситуація коли ОСОБА_1 викрала сумочку у ОСОБА_13 . Згодом він дізнався, що ОСОБА_1 є психічно хворою. Від знайомих він отримав інформацію, що у ОСОБА_1 намагались забрати квартиру інші люди, хотіли бути опікунами і таким чином отримати від неї квартиру. Через це він перевірив інформацію, що дійсно батьки ОСОБА_1 померли. Він знайшов двоюрідну сестру ОСОБА_1 – ОСОБА_14 , розказав їй про ситуацію. Адреса проживання ОСОБА_15 йому не відома. Через якийсь час він випадково дізнався, що зробили генеральне доручення та здійснили обмін квартири ОСОБА_1 . Коли він про таке дізнався, то звернувся до адвоката Кітова Олександра. Після цього ОСОБА_16 написав заяву в поліцію щодо того, що ОСОБА_1 була психічно хворою з дитинства та не мала права вчиняти правочини. На підставі згаданої заяви було відкрито кримінальне провадження. Зараз кримінальне провадження закрито. Квартиру продали за заниженою ціною в 5 разів. У зв`язку з цим він звертався до сестри ОСОБА_1 – ОСОБА_15 , щоб вона почала займатися цими питаннями. Проте сестра ОСОБА_1 – ОСОБА_15 відповіла, що у неї проблеми зі здоров`ям, та боїться займатись цими питаннями, оскільки її залякують двоє чоловіків. Він запропонував, що може стати опікуном і представляти інтереси ОСОБА_1 . Він представляє інтереси ОСОБА_1 щодо повернення її незаконно забраної квартири за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , яка зареєстрована за нею на підставі договору міни, не проживає, а проживає в інтернаті з лютого 2019 року безперервно. Час від часу він до неї приїжджає, привозить продукти, одяг, взуття, які купляє за власні гроші. До ОСОБА_1 він приїжджає раз в два місяці. У квартирі за адресою: АДРЕСА_2 проживає його знайома протягом місяця. Прізвища знайомої він не пам`ятає. Комунальні послуги за квартиру оплачує він. Опікуном ОСОБА_1 він є з 2020 року, зараз опікунство продовжено по травень 2026 року. ОСОБА_1 отримує пенсію, інтернат стягує з неї пенсію, 10-15 % залишається їй. Подальших планів на квартиру по АДРЕСА_6 у нього немає. Пояснив, що у випадку смерті ОСОБА_1 сестра є спадкоємцем і зможе успадкувати належне ОСОБА_1 майно. В судовому засіданні 04.03.2026 пояснив, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 з 2020 року періодично проживають знайомі, які оплачують комунальні послуги. Прізвищ знайомих він не знає. Знайомі проживають без дозволу органу опіки і піклування. До органу опіки та піклування щодо управління майном позивачки він не звертався та не планує звертатись, оскільки на немає необхідності.
Представник позивачки ОСОБА_1 – адвокат Ситник С.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задоволити. Пояснив, що позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка в момент укладення довіреності не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, хоча офіційно не була визнана недієздатною. Вказане підтверджується висновками експертиз, долученими до матеріалів справи. Вважає відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 недобросовісними набувачами, оскільки на момент купівлі спірної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , вартість такої була заниженою у двічі. Цивільний позов в межах кримінального провадження до ОСОБА_6 не заявлявся. Мета позову повернути позивачці квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає, що строк позовної давності не пропущено. Дати укладення договору про правову допомогу між ним та ОСОБА_1 він не пам`ятає. Договір про правову допомогу укладений після укладення спірних правочинів. З позивачкою ОСОБА_1 він познайомився через опікуна. Вважає, що ОСОБА_1 не усвідомлювала значення своїх дій, коли укладала договір про правову допомогу, проте, такий договір не скасований. На даний час його послуги правової допомоги не оплачуються. Пояснив, що рішення у цій справі не впливає на права та обов`язки двоюрідної сестри позивачки ОСОБА_17 .
Відповідачка ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, просила відмовити у задоволенні позову з огляду на безпідставність такого. Пояснила, що квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , вона з чоловіком ОСОБА_5 купили у 2017 році, до цього проживали у двокімнатній квартирі у центрі Львова, проте діти виросли і вони фізично не поміщалися у двокімнатній квартирі. Досить довго шукали трьохкімнатну квартиру, розглядали багато варіантів, всі варіанти квартир, які їм сподобались перевіряли у нотаріуса. Деякі варіанти квартир нотаріус відкидав, оскільки казав, що можуть бути проблеми. Спірну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 нотаріус перевіряв на наявність заборон щодо продажу, та сказав, що заборон немає. На момент купівлі квартири за адресою: АДРЕСА_1 у ній ніхто не був прописаний. Коли вони купили квартиру, то відразу прописались та почали робити в ній ремонт. Вказане доводить про відсутність намірів недобросовісного набуття. Квартира за адресою: АДРЕСА_1 була у жахливому занедбаному стані, стан непридатний для проживання. Дах протікав, всі дерев`яні конструкції даху були гнилі. Вони поміняли повністю все перекриття даху, вікна, двері, зробили ремонт стін, замінили всю сантехніку та батареї опалення, електрику. Разом із сусідами відремонтували під`їзд. Привели в порядок прибудинкову територію. Частину ремонту робили власними силами, а частину наймали людей. ОСОБА_8 при продажі квартири казала, що в ній не жила, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 купляла для дітей. ОСОБА_8 казала, що квартиру за адресою: АДРЕСА_1 набула шляхом обміну. До купівлі квартири їй не було відомо хто жив до цього. Після купівлі квартири за адресою: АДРЕСА_1 їй при спілкуванні з сусідами стало відомо, що у згаданій квартирі жила сім`я, потім померли батьки і позивачка жила з якимось чоловіком, була щаслива. Щодо психічного стану позивачки сусіди не казали.
Представник відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 – адвокат Петелька О.О. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила в повному обсязі. Пояснила, що позов поданий з порушенням строку позовної давності. Вважає, що позов є зловживанням процесуальними правами, оскільки в судовому засіданні з матеріалів кримінального провадження встановлено, що винною особою була визнана ОСОБА_6 цьому кримінальному провадженні визначено суму завданого збитку і саме ОСОБА_6 має бути тою особою, яка має відшкодовувати завдану позивачці шкоду. Вважає своїх довірителів добросовісними набувачами. Спірна квартира за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться на останньому поверсі, дах квартири перебував в аварійному стані. Довірителями було здійснено капітальний ремонт квартири. При укладенні договору-купівлі продажу нотаріусом було перевірено наявність заборон щодо об`єкту та щодо продався, які б унеможливлювали продаж квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Жодних перешкод щодо оформлення вказаного договору не було. Оскільки квартира за адресою: АДРЕСА_1 перебувала у поганому житловому стані, а тому вартість квартири відповідала фактичному стану квартири. 
Представник ОСОБА_6 – адвокат Заремба О.О. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві, просив відмовити у задоволенні позову. Пояснив, що договір про надання правової допомоги між ОСОБА_1 та адвокатом Ситником С.О. укладений з порушенням закону, оскільки такий договір укладений без дозволу органу опіки та піклування. Просив застосувати позовну давність. Зі слів ОСОБА_6 була знайомою з родиною ОСОБА_1 , в тому числі і з сестрою. ОСОБА_6 допомагала у лікуванні ОСОБА_1 . Зазначив, що ОСОБА_1 зверталась до ОСОБА_6 із проханням допомогти у пошуку житла, щоб було простіше обслуговувати її. 
Третя особа приватний нотаріус Львівського нотаріального округу Кміть Лариса Іванівна в судовому засіданні пояснила, що вона посвідчувала договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Підставою набуття права власності на згадану квартиру у ОСОБА_8 був договір міни. При посвідченні договору купівлі-продажу було перевірено відсутність підстав для відчуження майна, відсутність спорів та заборон відчуження. У зв`язку з відсутністю заборон відчуження квартири було посвідчено договір та зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/2 частки квартири. З тексту договору міни вона бачила, що квартиру обмінювала ОСОБА_1 в інтересах якої діяла ОСОБА_6 з ОСОБА_8 . Реєстр судових рішень не перевіряла. 
Представник третьої особи приватного нотаріуса Львівського нотаріального округу Комар Світлани Степанівни – адвокат Огородник О.І. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, зазначених у письмових поясненнях, просив відмовити у задоволенні позову. 
Представник третьої особи органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1 не перебуває на обліку органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, оскільки вона територіально знаходиться поза межами Франківського району міста Львова, а перебуває у Комунальному закладі Львівської обласної ради "Підкамінський психоневрологічний інтернат". Станом на зараз ОСОБА_1 визнано недієздатною та призначено їй опікуна –  ОСОБА_2 , який представляє її інтереси. ОСОБА_2 не звертався до ФРА ЛМР щодо надання дозволу на розпоряджання майном ОСОБА_1 . Опіка над майном ОСОБА_1 не встановлювалась, оскільки є опікун. Заявка опікуном про встановлення опіки над майна не подавалась. Позов просила задоволити.
Відповідачка ОСОБА_8 ,будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог ЦПК України, жодного разу в судові засідання не з`явилася, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористалася та заяв про відкладення розгляду справи чи його проведення без її участі не подавала,суд продовжує розгляд справи за відсутності відповідачки.
Заслухавши пояснення сторін, представників сторін, третіх осіб, представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, судом встановлено. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом.
На підставі довіреності від 17.08.2016, посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Комар Світланою Степанівною, №НВХ 495821, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уповноважила ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 бути її представником, в тому числі щодо відчуження належної ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_7 , за ціною та на умовах, які їй попередньо відомі із усного безоплатного договору доручення, а також з усіх без винятку питань та на умовах, які їй попередньо відомі з договору доручення і не потребують будь-якого додаткового узгодження з ОСОБА_1 чи доказування такого факту третім особам.
03 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 , від імені якої діяла ОСОБА_6 укладено договір міни, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Белопольською Іриною Романівною за №НВА 741503 від 03.10.2016, згідно з яким ОСОБА_1 , володіючи квартирою АДРЕСА_7 , яка складається з трьох кімнат, житловою площею 63 кв. м., та кухні, загальна площа квартири становить 92,3 кв.м., комора площею 23,3 кв.м. обміняла її на квартиру АДРЕСА_4 , яка складаються з однієї кімнати, житловою площею 16,4 кв.м., та кухні, загальна площа квартири становить 37,1 кв.м, і належала ОСОБА_8 . Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки, викладеного у звіті про оцінку майна, виконаному ТОВ «Міжрегіональний експертно-правовий центр» 12.08.2016, оціночна вартість квартири АДРЕСА_7 становить 1377952 грн. Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки, викладеного у звіті про оцінку майна, виконаному ТОВ «Естейт Сервісес Груп» 03.10.2016, ринкова вартість відчужуваної квартири АДРЕСА_4 становить 197924 грн. Обмін проводився без доплати.
03 жовтня 2016 між ОСОБА_18 та ОСОБА_8 укладено договору купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Белопольською Іриною Романівною за №НВА 741602 від 03.10.2016, згідно з яким ОСОБА_18 передав у власність ОСОБА_8 квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки, викладеного у звіті про оцінку майна, виконаному ТОВ «Естейт Сервісес Груп» 03.10.2016, оціночна вартість відчужуваної квартири становить 197924 грн. Продаж вчинено за 197924 грн.
05 липня 2017 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кміть Ларисою Іванівною, зареєстрований в реєстрі за №1350, згідно з яким ОСОБА_8 передала у власність ОСОБА_4 , ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_7 .
Квартира за адресою: АДРЕСА_2 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №298433673 від 08.02.2022.
Квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності (1/2) зареєстрована за ОСОБА_4 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №299770289 від 16.02.2022.
Квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності (1/2) зареєстрована за ОСОБА_5 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №299763899 від 16.02.2022.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з путівкою № 984 від 08 січня 2018 року про влаштування до психіатричного інтернату, виданої директором департаменту соціального захисту населення Львівської ОДА, була направлена в Інтернат, де і перебуває на поточну дату. 02 серпня 2019 року ОСОБА_1 перебувала в Інтернаті і за межі не виїжджала в тому числі і в м. Львів; 
02 серпня 2019 року ОСОБА_1 в Інтернаті уклала договір про надання правової допомоги з адвокатом Ситником М.О., який особисто прибув до неї в Інтернат. Договір про надання правової допомоги з ОСОБА_1 та адвокатом був укладений в присутності директора Інтернату Чумака Михайла Миколайовича, і який ним був підписаний. Засвідчення підпису ОСОБА_1 у вказаному договорі директором Чумаком М.М. не здійснювалося, оскільки це не належить до його компетенції. Зазначене підтверджується відповіддю Комунального закладу Львівської обласної ради «Підкамінський Психоневрологічний інтернат» від 27.09.2019 року на адвокатський запит.
Рішенням Бродівського районного суду від 07 травня 2020 року у справі №439/1404/19 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатною, встановлено опіку над ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 опікуном над ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлено строк дії рішення суду два роки. Строк дії рішення продовжено 13 вересня 2024 року рішенням Бродівського районного суду Львівської області на два роки до 07 травня 2026 року.
Відповідно до рішення Франківського районного суду від 06.04.2012 року у справі №2о\1326\91\2012, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатною. Рішення законної сили не набуло.
Згідно з рішенням Львівського апеляційного суду Львівської області від 14.03.2013 у справі №1326/2о-91/12 апеляційну скаргу ОСОБА_12 задоволено частково. Рішення Франківського районного суду м. Львова від 06.04.2012 скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні заяви органу опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, заінтересована особа ОСОБА_19 , про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною та призначення їй опікуна – відмовлено. Львівським апеляційним судом Львівської області встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом другої групи, протягом останнього часу перебуває в режимі денного стаціонару комунальному закладі «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня». Суд першої інстанції при вирішенні даної справи не з`ясував кола родичів ОСОБА_1 та не призначив ОСОБА_1 опікуна.
ОСОБА_1 страждає стійким хронічним психічним розладом параноїдною шизофренією безперервно-прогредієнтним перебігом з вираженим дефектом в емоційно-воловій сфері і не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує опіки. Зазначене підтверджується актом №270 від 23.03.2012 амбулаторної судової – психіатричної експертизи.
ОСОБА_1 страждає стійким хронічним психічним розладом у виді параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу з вираженим дефектом в емоційно-вольовій сфері та стійкою соціально-трудовою дезадаптацією. За своїм психічним станом ОСОБА_1 не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує опіки. Станом на 17.08.2016 та 03.10.2016 року ОСОБА_1 страждала стійким хронічним психічним розладом у вигляді параноїдної шизофренії, безперервний тип з вираженим дефектом в емоційно-воловій сфері та стійкою соціально-трудовою дезадаптацією. Станом на 17.08.2016 та 03.10.2016 року за своїм психічним станом ОСОБА_1 не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що встановлено у висновку судово-психіатричного експерта №557 від 10.12.2018, проведеного КЗ ЛОР ЛОКПЛ. У висновку зазначено, що позивачка ОСОБА_1 вперше лікувалась у ЛОКПЛ з 20.02.2002 до 25.03.2002. Критика неповна. Бажає лікуватися. Внаслідок лікування стан покращився: налагодився нічний сон, вирівнявся настрій. Наступна госпіталізація з 13.02.2004 по 30.04.2004. В подальшому лікувалася з 17.01.2011 по 29.03.2011. З 01.10.2013 до 31.01.2014 поступила за скеруванням ШМД у супроводі колишнього опікуна у зв`язку із актуалізацією галюцинаторно маячних переживань, наявністю страху, порушенням сну, відмовою від їжі, втратою ваги приблизно 30 кг за 6 місяців. Наступні госпіталізації з 07.09.2015 до 17.08.2016 та з 30.12.2016 до 14.03.2017. В подальшому, ще 5 разів лікувалась стаціонарно у КЗ ЛОКПЛ з приводу параноїдної шизофренії. Госпіталізації тривалі, протягом останніх років практично безперервно перебувала у психіатричній лікарні. Остання госпіталізація з 22.10.18 по даний час. Переведена із 30-відділення у зв`язку із недоречною поведінкою, недотриманням режиму відділення, скаргами тривогу, страх. Пройшла ЛКК на предмет скерування на МСЕК для визначення проф. будинку інтернату. Психічний стан: Повністю фіксована на подіях минулого. Стосовно обміну квартири повідомляє, що: «про обмін квартири нічого не знаю... вперше чую... на вулиці причіпився до мене мужчина і оформив на мене опікунство... а потім ще хтось на мене оформив опікунство...».
Вироком Франківського районного суду м.Львова від 17.12.2019 у справі №465/5674/19, ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушенння, передбаченого ч. 4 ст.191 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням та призначено іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік. Вироком встановлено, що ОСОБА_6 , діючи на підставі довіреності від 17.08.2016 року № 1596, посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Комар С.С., згідно з якою отримала у своє відання від ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_7 , без одержання будь-якої усвідомленої згоди ОСОБА_9 на відчуження належного її майна, умисно, в інтересах третіх осіб, усвідомлюючи недобросовісність, нерозумність та несправедливість правочину, 03.10.2016 року, перебуваючи в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Бєлопольської І. Р. на АДРЕСА_8 , уклала з ОСОБА_20 , договір міни квартири АДРЕСА_7 вартістю 1150000 грн. на квартиру АДРЕСА_9 вартістю 836 457 грн., тим самим розтративши майно, по перебувало в її віданні та заподіяла ОСОБА_1 матеріальних збитків в розмір 313543 грн.).
ОСОБА_1 виписана із КЗ ЛОКППЛ 17.08.2016 року, що підтверджується медичною карткою стаціонарного хворого №0831915 від 17.08.2016 та письмовим проханням ОСОБА_1 , поданим на ім`я В.о. завідувача 4 відділення ОСОБА_21 КЗ ЛОКППЛ від 17.08.2016, які долучені до матеріалів справи представником позивачки ОСОБА_1 – адвокатом Ситником С.О.
Представником третьої особи третьої особи ОСОБА_7 – адвокатом Огородником О.І., долучено до матеріалів справи заяву ОСОБА_1 приватному нотаріусу С.Комар від 16.08.2016, згідно з якою ОСОБА_1 повідомила усіх зацікавлених осіб, що вона хоче продати або обміняти, або іншим шляхом свою квартиру, на що уповноважує ОСОБА_6 .

Щодо пропуску позовної давності, суд зазначає таке.
Стаття 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 
Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.
Відповідно до ч.5 ст. 267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Судом встановлено, що позивачка з 2002 року страждає на стійке психічне захворювання, що підтверджується висновком експерта №557 від 10.12.2018 року. Вказаний стан позбавляв позивачку об`єктивної можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а отже захищати свої права у судовому порядку. Безпорадний стан позивачкою через стан здоров`я є непереборною обставиною, яка перешкоджала вчасному зверненню до суду. Опікун призначений позивачці
З огляду на те, що позивачка на момент порушення її права не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, що підтверджується висновком експерта №557 від 10.12.2018 року, тобто фактично перебувала у безпорадному стані, а також враховуючи необхідність забезпечення права на справедливий суд, передбачений ст. 6 Конвенції про захист прав людини, суд дійшов висновку про поважність причини пропуску позивачкою строку для звернення до суду із позовною заявою, а тому вказаний пропущений строк підлягає поновленню.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.
Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсною та скасування довіреності, виданої 17.08.2016 року від імені ОСОБА_1 , щодо надання права ОСОБА_6 розпоряджатись всім її майном, посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Комар Світланою Степанівною.
Згідно з частинами першою та третьою статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.
Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
Юридична сила довіреності не залежить від отримання згоди на її видачу з боку представника. Повноваження виникає незалежно від згоди останнього, а правильно оформлена довіреність дійсна у будь-якому разі, тому що повноваження, яке виникає у представника, не зачіпає його майнових або особистих немайнових прав. При цьому здійснення цього повноваження залежить від представника, бо він сам вирішує, чи використати довіреність для здійснення діяльності на користь іншої особи (довірителя), чи відмовитися від неї (постанова Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справі № 360/1742/18).
За своєю правовою природою довіреність є одностороннім правочином, що укладається у вигляді письмового документа, у якому визначаються повноваження представника. Довіреність свідчить про надання представнику від імені довірителя відповідних повноважень стосовно вчинення правочину, стороною якого є третя особа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16).
Згідно з частиною першою статті 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.
Відповідно до частин першої та третьої статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.
Представництво характеризується такими ознаками: цивільні права та обов`язки належать одній особі, а здійснюються безпосередньо іншою; представник вчиняє певні юридичні дії (вчинення виключно фактичних (не юридичних) дій представництвом не охоплюється); представник діє не від свого імені, а від імені іншої особи; представник діє виключно в межах наданих йому повноважень; правові наслідки настають не для представника, а для особи, яку він представляє.
Частинами першою та другою статті 238 ЦК України встановлено, що представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє.
Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє (стаття 239 ЦК України).
Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Головним елементом правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тобто основним юридичним фактом, що підлягає встановленню судами, є дійсна спрямованість волі сторін на укладення договору.
Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Частиною першою статті 225 ЦК України передбачено, що правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а у разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.
Для визнання правочину недійсним на підставі, яка передбачена зазначеною нормою, повинна бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.
Правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).
Для визнання правочину недійсним необхідна наявність факту, що особа саме у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.
Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.
Висновок експертизи має бути категоричним та не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.
Зазначене узгоджується із постановою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 496/4851/14-ц (провадження № 61-7835сво19).
Висновком судово-психіатричного експерта №557 від 10.12.2018 встановлено, що ОСОБА_1 станом на 17.08.2016 страждала стійким хронічним психічним розладом у вигляді параноїдної шизофренії, безперервний тип з вираженим дефектом в емоційно-воловій сфері та стійкою соціально-трудовою дезадаптацією, за своїм психічним станом не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. 
Висновок судово-психіатричного експерта №557 від 10.12.2018 виданий КЗ ЛОКПЛ,є конкретним, однозначним, дозволяє безсумнівно дійти висновку про те, що спірна довіреність була видана позивачкою ОСОБА_1 , яка не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними в момент складення довіреності.
Про абсолютну неспроможність позивачки на момент складення довіреності розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними свідчить як висновок судово-психіатричного експерта №557 від 10.12.2018р., складений КЗ ЛОР ЛОКПЛ, так і те, що позивачка хворіє тяжким психічним захворюванням з 2002р., визнана особою з інвалідністю другої групи безтерміново з лютого 2012 року (як зазначено у висновку), постійно проходить лікування в психіатричних закладах, починаючи з 2002 року по теперішній час. Під час проведення судово-психіатричної експертизи позивачка повідомила лікарів, що про обмін квартири нічого не знає…вперше чує. Критика до свого стану та ситуації відсутня. Про зазначене також свідчать пояснення позивачки, надані нею в судовому засіданні, які є суперечливими та непослідовними, зокрема, як щодо адреси квартири, так і її стану (назвала неправильну адресу квартири, яка належала їй на праві власності, що в квартирі зроблено євроремонт), однак зазначене спростовується долученими до матеріалів справи фотографіями квартири, наданими відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Відповіді на запитання головуючої та учасників процесу є непослідовними, не завжди по суті.
Враховуючи те, що належними та допустимими доказами доведено, що під час оформлення спірної довіреності (17.08.2016) позивачка ОСОБА_1 знаходилася у стані, коли не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними (абсолютна неспроможність), суд доходить висновку про задоволення позову в частині визнання недійсною довіреності виданої 17.08.2016 року від імені ОСОБА_22 , щодо надання права ОСОБА_6 розпоряджатись всім її майном, посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Комар Світланою Степанівною, зареєстрованої в реєстрі за №1596.
Суд відхиляє доводи представника відповідачки ОСОБА_6 – адвоката Заремби О.О. та представника третьої особи приватного нотаріуса Львівського нотаріального округу Комар Світлани Степанівни – адвоката Огородника О.І. про те, що підписання спірної довіреності відбулось за усвідомленої згоди ОСОБА_1 , оскільки вона 16.08.2016р. подала приватному нотаріусу Комар С.С. заяву від 16.08.2016, згідно з якою ОСОБА_1 повідомила усіх зацікавлених осіб, що вона хоче продати або обміняти, або іншим шляхом свою квартиру, на що уповноважує ОСОБА_6 , оскільки 16.08.2016р. ОСОБА_9 перебувала у психіатричній лікарні і була виписана 17.08.2016р., що підтверджується медичною карткою стаціонарного хворого №06319/15 від 17.08.2016р., а станом на 17.08.2016р. вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, про що зазначено вище. 

Що стосується вимоги про скасування спірної довіреності 

Відповідно до ст. 249 ЦК України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною.
Судом встановлено, що спірна довіреність від 17.08.2016, видана без права передоручення і була дійсна до 17.02.2019. Враховуючи те, що термін дії довіреності минув, а також те, що нотаріально посвідчена довіреність скасовується безпосередньо у нотаріуса довірителем, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині вимоги про скасування спірної довіреності.

Щодо решти позовних вимог 
Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною 2 ст. 16 ЦК передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ч. 2 ст. 16 ЦК).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч. ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК).
При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах.
Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню.
Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.
У п. 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц зазначено, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Згідно зі ст.387 ЦК України право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Відповідно ч.1 до ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Велика Палата Верховного Суду послідовно виснувала щодо ефективних способів захисту при неодноразовому відчуженні майна. Відповідно до її висновків захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, що було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна, не є ефективним способом захисту права власника (пункти 73, 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц; (провадження № 14-256цс18) пункти 84, 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18).
Представник позивачки ОСОБА_1 – адвокат Ситник С.О. звернувся до суду з позовом, в якому, просить суд:
- Визнати недійсним та скасувати договір міни квартири, укладений 03.10.2016 року ОСОБА_6 від імені ОСОБА_1 із ОСОБА_8 , про обмін квартири за адресою: АДРЕСА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Белопольською Іриною Романівною. 
- Скасувати договір купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 , серія та номер 1350 від 05.07.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кміть Ларисою Іванівною. 
- Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35993035 від 05.07.2017 року, приватного нотаріуса Кміть Л.А., про право власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_1 
Мета звернення з позовом, як зазначили представники позивачки, так і позивачка - повернення їй у власність квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Водночас, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , за договором міни від 03.10.2016 була відчужена на користь ОСОБА_8 , яка 05.07.2017 в подальшому за договором купівлі-продажу квартири придбана ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за якими 05.07.2017 року було зареєстровано право власності.
З огляду на те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 була неодноразово відчужена за договором міни від 03.10.2016 та договором купівлі-продажу від 05.07.2017, суд вважає, що обраний представником позивачки спосіб захисту права (визнання недійсним та скасування договору міни квартири, укладеного 03.10.2016 року ОСОБА_6 від імені ОСОБА_1 із ОСОБА_8 , скасування договору купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 від 05.07.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кміть Л.І., скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35993035 від 05.07.2017 року, про право власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_1 ), є неефективним.
Крім цього, суд зазначає, що статтею 16 ЦК України та чинним цивільними законодавством не передбачено такого способу захисту цивільних прав та інтересів судом як скасування договору-купівлі продажу. А отже, представником позивачки обрано неналежний спосіб захисту права, шляхом скасування договору міни квартири, укладеного 03.10.2016 року ОСОБА_6 від імені ОСОБА_1 із ОСОБА_8 та договору купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 , серія та номер 1350 від 05.07.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кміть Л.І.
Щодо вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35993035 від 05.07.2017 року, приватного нотаріуса Кміть Л.А., про право власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_1 , враховуючи неeфективний та неналежний способів захисту права, обраних представником позивача, зазначена вимога задоволенню не підлягає.
Згідно з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (провадження № 14-626цс18), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20), обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним та скасування договору міни квартири від 03.10.2016, скасування договору купівлі-продажу квартири від 05.07.2017, скасування рішення про державну реєстрацію від 05.07.2017, у зв`язку з обранням неефективного та неналежного способів захисту права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
На підставі вищенаведеного, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в частині визнання недійсною довіреності, виданої 17.08.2016 року від імені ОСОБА_22 , щодо надання права ОСОБА_6 розпоряджатись всім її майном, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Комар Світланою Степанівною, зареєстровану в реєстрі за №1596. В іншій частині позов задоволенню не підлягає.
Питання щодо заходів забезпечення вирішити відповідно до вимог ст. 158 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
З огляду на часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки ОСОБА_6 на користь позивачки ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору в сумі 768,40 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 158, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд –

у х в а л и в:

Поновити позивачці ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – приватний нотаріус Львівського нотаріального округу Бєлопольська Ірина Романівна, приватний нотаріус Львівського нотаріального округу Комар Світлана Степанівна, приватний нотаріус Львівського нотаріального округу Кміть Лариса Іванівна, орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, Комунальний заклад Львівської обласної ради "Підкамінський психоневрологічний інтернат", про визнання недійсною та скасування довіреності, визнання недійсним та скасування договору міни, скасування договору купівлі-продажу квартири, скасування рішення про державну реєстрацію права власності.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – приватний нотаріус Львівського нотаріального округу Бєлопольська Ірина Романівна, приватний нотаріус Львівського нотаріального округу Комар Світлана Степанівна, приватний нотаріус Львівського нотаріального округу Кміть Лариса Іванівна, орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, Комунальний заклад Львівської обласної ради "Підкамінський психоневрологічний інтернат", про визнання недійсною та скасування довіреності, визнання недійсним та скасування договору міни, скасування договору купівлі-продажу квартири, скасування рішення про державну реєстрацію права власності задоволити частково.
Визнати недійсною довіреність, видану 17.08.2016 року від імені ОСОБА_22 , щодо надання права ОСОБА_6 розпоряджатись всім її майном, посвідчену приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Комар Світланою Степанівною, зареєстровану в реєстрі за №1596.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору в сумі 768,40 грн.
Інші витрати, понесені позивачкою у виді судового збору, залишити за позивачкою.
Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 16.09.2019, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Сторони у справі:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_10 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_6 - Комунальний заклад Львівської обласної ради "Підкамінський психоневрологічний інтернат"
Опікун: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_11 .
Відповідачі:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_12 .
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_13 .
ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 .
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:
Приватний нотаріус Львівського нотаріального округу Бєлопольська Ірина Романівна, адреса: м.Львів, вул. Антоновича, 11/3.
Приватний нотаріус Львівського нотаріального округу Комар Світлана Степанівна, РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса: м.Львів, вул. Генерала Чупринки, 102/1.
Приватний нотаріус Львівського нотаріального округу Кміть Лариса Іванівна, адреса: м.Львів, вул. Івана Франка, 55/7.
Орган опіки і піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, ЄДРПОУ: 04056121, адреса:79057, м. Львів, Ген. Чупринки, 85, 79057
Комунальний заклад Львівської обласної ради "Підкамінський психоневрологічний інтернат", ЄДРПОУ: 03188926, адреса: Львівська область, Золочівський район, селище Підкамінь, вул. Нагірна, 11.
Повне рішення складено 01 травня 2026 року.

Суддя       Мигаль Г.П.