ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2026 року 

м. Київ

справа № 320/11934/23

касаційне провадження № К/990/55849/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А., 
суддів - Ханової Р.Ф., Юрченко В.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КАЗИНО «ПРЕМ`ЄР ПАЛАЦ»
на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року (головуючий суддя - Лисенко В.І.)
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Бєлова Л.В.; судді - Аліменко В.О., Безименна Н.В.)
у справі № 320/11934/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КАЗИНО «ПРЕМ`ЄР ПАЛАЦ»
до Головного управління ДПС у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КАЗИНО «ПРЕМ`ЄР ПАЛАЦ» (далі - ТОВ «КАЗИНО «ПРЕМ`ЄР ПАЛАЦ»; позивач; платник) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - ГУ ДПС у м. Києві; відповідач; контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01 лютого 2023 року № 0085940707.

Київський окружний адміністративний суд рішенням від 10 червня 2025 року в задоволенні адміністративного позову відмовив. 

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 03 грудня 2025 року рішення суду першої інстанції залишив без змін. 

ТОВ «КАЗИНО «ПРЕМ`ЄР ПАЛАЦ» звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року та прийняти нове рішення, яким визнати протиправним і скасувати оскаржуваний акт індивідуальної дії. 

В обґрунтування своєї позиції позивач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права. При цьому наголошує на неврахуванні ними висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2024 року у справі № 560/12984/23 та від 26 травня 2022 року у справі № 640/16990/16, відповідно до яких у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови із зазначенням переліку документів, які запропоновано подати. Проте, посадовими особами Державної податкової служби України під час фактичної перевірки такого акта складено не було. Крім того, платник наголошує, що контролюючий орган у запиті від 06 жовтня 2022 року не витребовував документів щодо обліку товарних запасів, натомість позивачем такі документи подано разом із запереченнями на акт перевірки в порядку пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Верховний Суд ухвалою від 05 лютого 2026 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «КАЗИНО «ПРЕМ`ЄР ПАЛАЦ».

16 лютого 2026 року від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він зазначив, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами з`ясовано, що посадовими особами Державної податкової служби України проведено фактичну перевірку ТОВ «КАЗИНО «ПРЕМ`ЄР ПАЛАЦ», за результатами якої складено акт від 14 жовтня 2022 року № 20/Ж5/99-00-07-04-03/43391505.

На підставі зазначеного акта перевірки та за наслідками адміністративного оскарження відповідачем 01 лютого 2023 року прийнято податкове повідомлення-рішення № 0085940707, згідно з яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1488180,00 грн.

Підставою для прийняття цього акта індивідуальної дії послугували висновки контролюючого органу про порушення позивачем вимог пункту 12 статті 3 Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 265/95-ВР) у зв`язку зі здійсненням реалізації товарно-матеріальних цінностей, а саме алкогольних напоїв, які необліковані у встановленому порядку, на загальну суму 1488180,00 грн.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій виходили з того, що під час перевірки встановлено, що в порушення пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР на місці здійснення розрахунків у позивача були відсутні документи, які підтверджують облік та походження алкогольних напоїв на загальну суму 1488180,00 грн. При цьому суди відхилили посилання платника на те, що контролюючий орган у запиті від 06 жовтня 2022 року не витребував документів щодо обліку товарних запасів, оскільки первинні документи на товари мають зберігатися в місці продажу (господарському об`єкті) до моменту вибуття (реалізації, списання тощо) останньої одиниці товару, відображеної в таких первинних документах.

На переконання Верховного Суду, наведені висновки є передчасними з огляду на таке. 

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Згідно зі статтею 20 Закону № 265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 

За змістом наведеної норми суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності): 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) ненадання під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Кожне із цих порушень є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі статті 20 Закону № 265/95-ВР. 

При цьому нормами пункту 85.6 статті 85 ПК України встановлено загальний порядок дій контролюючого органу у випадку, коли платник податків відмовляється від надання до перевірки запитуваних контролюючим органом документів. А саме на випадок відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Вказана позиція викладена Верховним Судом, зокрема в постановах від 11 квітня 2024 року у справі № 420/12275/22 та від 29 вересня 2025 року у справі № 380/12025/24.

Вимоги частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язують суд до активної ролі в судовому процесі, в тому числі до офіційного з`ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

Утім, вирішуючи спір, суди не встановили, чи вжив контролюючий орган заходів, передбачених пунктом 85.6 статті 85 ПК України, та, відповідно, чи задокументував він факти ненадання позивачем під час перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

В свою чергу, за правилами частин першої, другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1 - 3 частини четвертої статті 328 цього Кодексу.

Таким чином, постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції. 

Під час нового розгляду справи суд на підставі встановлених ним обставин та досліджених доказів, з урахуванням принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, повинен дійти висновку про обґрунтованість/безпідставність позовних вимог із відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КАЗИНО «ПРЕМ`ЄР ПАЛАЦ» задовольнити частково. 

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач  І. А. Гончарова

Судді  Р. Ф. Ханова

В. П. Юрченко