Справа №573/2327/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Терещенко О. І.	
Номер провадження 33/816/1126/26 	Суддя-доповідач Клімашевська І. В. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Клімашевська І.В., з участю представника ОСОБА_1 – адвоката Шевченка Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Білопільського районного суду Сумської області від 17 листопада 2025 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,-

У С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Білопільського районного суду Сумської області від 17 листопада 2025 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, за те, що він 03 листопада 2025 року о 16:30 год у м. Ворожбі по вул. Праці керував автомобілем ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія проводився із застосуванням приладу «Drager 6820». Відповідно до тесту №520 стан сп`яніння становив 1,25 проміле. Від проходження огляду у лікарні він відмовився, що зафіксовано на бодікамеру DSJ 000023. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9.а ПДР України.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Білопільського районного суду Сумської області від 17 листопада 2025 року, скасувати дану постанову, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування пропущеного строку,  ОСОБА_1 посилається на те, що копію оскаржуваної постанови в день її прийняття він не отримував, а ознайомився з її текстом тільки 11.03.2026.У зв`язку із тим, що він перебуває на військовій службі, йому був необхідний час для подання апеляційної скарги. Окрім того, так як він продовжує брати участь у забезпеченні державного суверенітету, незалежності та територіальної цілісності України, тому він обмежений у можливості оперативно реагувати на судові рішення та подавати процесуальні документи до суду, оскільки він перебуває в районі бойових дій та лінії бойового зіткнення. Вказані причини просить визнати поважними та поновити йому строк на апеляційне оскарження вказаного судового рішення.
Про слухання справи апеляційним судом ОСОБА_1 був сповіщений належним чином, на підтвердження чого до апеляційного суду надійшло рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, однак, до суду не з`явився, причини своєї неявки не повідомив.
З огляду на належне повідомлення  ОСОБА_1 про час, день та місце розгляду даної справи, а також, що останній в апеляційній скарзі не наполягав на здійсненні апеляційного розгляду виключно за його участі, і така участь особи у даному провадженні не є обов`язковою, враховуючи, також, і принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, з метою розгляду даної справи у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для її відкладення та вважає за можливе здійснити розгляд вказаної апеляційної скарги у відсутність особи, що притягається до адміністративної відповідальності, і у даному випадку його права на доступ до правосуддя не є порушеними.
До того ж, в судове засідання в суд апеляційної інстанції з`явився представник ОСОБА_1 , який також не заперечував щодо слухання справи без участі останнього.
Вислухавши доводи адвоката Шевченка Д.С. щодо поданого ОСОБА_1 клопотання про поновлення процесуального строку, перевіривши матеріали справи і доводи клопотання, апеляційний суд вважає, що вказане вище клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.
Зокрема, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП). При цьому належна правова процедура це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя, а застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.
Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом 3-х днів вручається або висилається особі, щодо якої її ухвалено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її ухвалення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником; апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Процесуальні строки - це встановлені законом проміжки часу, у межах яких учасники провадження в справі про адміністративні правопорушення зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії; будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Правило дотримання встановленого процесуальною нормою КУпАП строку на звернення до суду з апеляційною скаргою має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення в апеляційній інстанції розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Це правило надає заінтересованій особі, яка має право на звернення до суду з апеляційною скаргою на постанову судді суду першої інстанції, більш ніж достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати таку скаргу або не подавати, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція апеляційного суду не здійснюється.
Під поважними причинами пропущення процесуального строку необхідне розуміти неможливість особи подати клопотання (заяву, скаргу) у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були, чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, яка повинна була звернутись до суду, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції у визначений законом строк.
Зазначені вище обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.
ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях наголошував, що «правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави; питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку; проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження; у кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип «res judicata» (принцип юридичної визначеності) (рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41).
«Доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд» (рішення від 12.07.2007 у справі «Станков проти Болгарії»), «під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк; суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючі всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення», а «…безпідставне поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності і, як наслідок, тягне порушення ст. 6 Конвенції» (рішення від 29.10.2010 у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47).
Тобто, особа, яка бажає подати апеляційну скаргу має діяти сумлінно для того, що б ефективно реалізувати своє право, незважаючи на те, що ст. 294 КУпАП і містить положення щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку, оскільки строками, як зазначалось вище, визначаються часові межі існування правовідносин у адміністративному процесі, в яких повинно відбутися здійснення прав і виконання обов`язків учасниками (сторонами) провадження в справі про адміністративні правопорушення, а правові норми встановлюють не тільки «що» і «як» потрібно зробити, але і «в які строки», що є обов`язковим елементом поведінки відповідного суб`єкта судового провадження і виступає як один з показників правомірності юридичної діяльності учасників процесу.
Так, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд зазначає, що в судове засідання, яке було призначено на 17 листопада 2025 року, ОСОБА_1 не з`явився, проте, був повідомлений належним чином. Окрім того, від нього через канцелярію суду надійшла заява, в якій він просив розглянути справу у суді першої інстанції у його відсутність, свою провину визнав в повному обсязі ( а.с.15,16).
Крім того, згідно постанов державного виконавця про закінчення виконавчих проваджень від 29.12.2025 та від 05.01.2026, виконавчі провадження було виконано в повному обсязі, штраф та судовий збір сплачено в повному обсязі ( а.с.25,27). 
На думку апеляційного суду, твердження ОСОБА_1 про те, що строк на апеляційне скарження пропущено з поважних причин не підтверджено відповідними обставинами та належними доказами, а саме клопотання не містить посилання на обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто такими, які не залежать від волевиявлення самого заявника, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Отже, враховуючи відсутність доказів існування істотних перешкод чи труднощів, які унеможливили вчасне вчинення процесуальних дій пов`язаних з подачею апеляційної скарги, клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає.
Керуючись статтею 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Білопільського районного суду Сумської області від 17 листопада 2025 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала апеляційну скаргу.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Сумського апеляційного суду	Клімашевська І. В.