Справа № 158/2517/26
Провадження № 2-а/0158/56/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

11 червня 2026 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді - Сіліч Ю.Л., 
за участю секретаря судового засідання - Оніщук Н.Є., 
представника позивача - Хоржевського Д.Е.,
перекладача - Кіпоренка К.В., 
відповідача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача – Вороб`я П.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці, в режимі відеоконференції, справу за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення, -

В С Т А Н О В И В

Позивач Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області звернулось до суду з адміністративним позовом до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.10.2025 року співробітниками ДСР НП України виявлено громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – Відповідач), який порушив Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме: проживав без документів, які б надавали йому право законного перебування на території України.
Вказує, що у ході перевірки встановлено, що Відповідач прибув до України востаннє 31.08.2023 з приватною метою, перетнувши державний кордон через ПП «Лужанка».
22.11.2024 Відповідача документовано посвідкою на постійне проживання в Україні, яку відкликано 23.06.2025 разом з дозволом на імміграцію в Україну. Після закінчення законного строку перебування, територію України не покинув.
15.10.2025 уповноваженими особами Білоцерківського об`єднаного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області відносно Відповідача прийнято рішення про примусове видворення з України та відібрано розписку про ознайомлення зі змістом і отримання цього рішення.
В той же день, 15.10.2025 о 15:35, уповноваженими особами Білоцерківського об`єднаного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області затримано Відповідача для з`ясування причин та обставин правопорушення і умов, що йому сприяли, у порядку ч. 2 ст. 263 Кодексу України про адміністративні правопорушення, строком на 72 години та поміщено до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі – ПТПІ).
Стверджує, що на момент затримання у Відповідача були відсутні будь які документи, які б могли посвідчувати його особи та давали право перетину державного кордону у напрямку виїзду з території України. 
За таких обставин 16.08.2025 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області звернулось до Ківерцівського районного суду Волинської області з адміністративним позовом до відповідача про його затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до ПТПІ строком на 6 (шість) місяців.
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.08.2025 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2025 року, ухвалено затримати громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України на строк, визначений ч. 11 ст. 289 КАС України, достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати 4 (чотири) місяці.
В подальшому, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2026 року, скасовано рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 12.02.2026 року, яким відмовлено в задоволенні позову Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України та ухвалено нове рішення про продовження строку затримання Відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з продовженням утримання у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України на строк, достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати 2 (два) місяці.
Також рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 13.04.2026 року ухвалено продовжити строк затримати громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення строком на 2 (два) місяці. 
З врахуванням наведеного, у зв`язку із неможливістю забезпечити примусове видворення за межі території України Відповідача, просять продовжити строк затримання громадянина російського федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства строком на 6 місяців, з метою вжиття заходів щодо його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.
Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 11.06.2026 року поновлено позивачу строк для звернення до суду із даним адміністративним позовом; позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за окремою категорією термінових справ.
Представник позивача Хоржевський Д.Е., у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити.
Відповідач по справі – ОСОБА_1 та його представник – адвокат Воробей П.О., в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили в задоволенні позову відмовити.
Зокрема, ОСОБА_1 суду пояснив, що проживає на території України з 2000 року. Проживав у м. Біла Церква. Навчався в початковій школі, яку закінчив у 2013 році. У 2019 році отримав звання «Майстра спорту України з боротьби греко-римської»; неодноразово представляв Україну на міжнародних змаганнях з боротьби. У 2021 році отримав посвідчення водія. Зареєстрований в Державному реєстрі фізичних осіб- платників податків, має зареєстроване місце проживання у м. Біла Церква Київської області; вільно володіє українською мовою. 
Вважає незаконним та свавільним припинення міграційною службою терміну дії документа, який надавав йому право законно перебувати на території України, оскільки вагомих підстав, на його думку, у посадовців немає. Просив врахувати, що з моменту перебування на території України, він сумлінно продовжував дію посвідки; законодавства не порушуваав, до будь-якої відповідальності не притягувався.
Окрім того, звертає увагу суду, що питання ідентифікації, про що стверджує представник міграційної служби, у даному випадку є надуманим з огляду на вище перелачені ним документи. 
Стверджує, має дійсний закордонний паспорт громадянина російської федерації, у якому наявна відмітка ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області про видачу 21.11.2024 року посвідки на постійне місце проживання, яку у червні 2025 року відкликано позивачем без його відома. Вважає такі дії позивача незаконними, у зв`язку з чим оскарженні у судовому порядку, проте остаточне рішення на даний час не прийнято.
Разом з тим зазначив, що за час перебування на території України неодноразово звертався до державних органів з метою отримання громадянства України.
Категорично заперечує твердження представника позивача про відсутність співпраці з його боку. 
Адвокат Воробей П.О. просив врахувати, що повернення Відповідача на територію російської федерації є прямою загрозою для його життя з огляду на постійне місце проживання на території України. Окрім того, існує реальна загроза для мобілізації Відповідача для залучення у бойові дії проти України. В даному випадку, на його переконання, суд, своїм рішенням, може привести до морального колапсу людини, тобто Відповідача. 
Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 4 статті 30 Закону України від 22.09.2011 року №3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені у статті 289 КАС України.
Відповідно до частини першої статті 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України; 2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією; 4) зобов`язання внести заставу.
Частинами 11-13 ст.289 КАС України встановлено, що Строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але загальний строк затримання не повинен перевищувати вісімнадцять місяців.
Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення чи реадмісію або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його (її) ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
Верховний Суд у постанові від 28 січня 2021 року у справі №743/1046/20 дійшов висновку, що перелік умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи та які є підставою для продовження строку її затримання в ПТПІ, наведений у частині тринадцятій статті 289 КАС України і цей перелік є вичерпним
Судом встановлено, що 15.10.2025 року співробітниками ДСР НП України виявлено громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – Відповідач), який порушив Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме: проживав без документів, які б надавали йому право законного перебування на території України.
У ході перевірки встановлено, що Відповідач прибув до України 31.08.2023 з приватною метою, перетнувши державний кордон через ПП «Лужанка».
22.11.2024 Відповідача документовано посвідкою на постійне проживання в Україні, яку відкликано 23.06.2025 разом з дозволом на імміграцію в Україну. Після закінчення законного строку перебування, територію України не покинув.
15.10.2025 уповноваженими особами Білоцерківського об`єднаного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області відносно Відповідача прийнято рішення про примусове видворення з України та відібрано розписку про ознайомлення зі змістом і отримання цього рішення.
В той же день, 15.10.2025 о 15:35, уповноваженими особами Білоцерківського об`єднаного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області затримано Відповідача для з`ясування причин та обставин правопорушення і умов, що йому сприяли, у порядку ч. 2 ст. 263 Кодексу України про адміністративні правопорушення, строком на 72 години та поміщено до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі – ПТПІ).
16.08.2025 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області звернулось до Ківерцівського районного суду Волинської області з адміністративним позовом до відповідача про його затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до ПТПІ строком на 6 (шість) місяців.
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.08.2025 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2025 року, ухвалено затримати громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України на строк, визначений ч. 11 ст. 289 КАС України, достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати 4 (чотири) місяці.
В подальшому, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2026 року, скасовано рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 12.02.2026 року, яким відмовлено в задоволенні позову Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України ту хвалено нове, нове рішення про продовження строку затримання Відповідача з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з продовженням утримання у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України на строк, достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати 2 (два) місяці.
Також рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 13.04.2026 року ухвалено продовжити строк затримати громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового строком на 2 (два) місяці. 
У судовому засідання також встановлено, що громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув на території України у 2000 році разом із батьками.
У 2013 році ОСОБА_1 закінчив Київський обласний ліцей-інтернат фізичної культури і спорту.
Відповідно до посвідчення № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , у 2019 році отримав звання «Майстра спорту України з боротьби греко-римської».
27.07.2021 року ТСЦ 3242 ОСОБА_1 видано посвідчення водія серії НОМЕР_2 .
13.05.2005 року ОСОБА_1 зареєстрований Білоцерківською ДПІ ГУ ДПС у Київській області в державному реєстрі платників податків; РНОКПП – НОМЕР_3 .
Суд також звертає увагу на те, що відповідачем долучено копію паспорту громадянина російської федерації типу Р, номер паспорту – НОМЕР_4 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданого 31.10.2022, строком дії до 31.10.2032.
Тобто, надана копія чинного паспорту громадянина російської федерації чітко свідчить про те, що ОСОБА_1 - є повністю «ідентифікованим».
Крім того, також слід звернути увагу й на той факт, що на 43 сторінці вищевказаного документу наявна відмітка ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області (позивача у даній справі) про видачу ОСОБА_1 посвідки на постійне місце проживання № НОМЕР_5 від 21.11.2024 року. Тобто, така посвідка видавалися відповідачу із встановленням міграційним органом його особи, тобто ідентифікацією, чому передувала відповідна процедура. 
Зазначені вище письмові докази у своїй сукупності свідчать про можливість ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області повністю ідентифікувати особу відповідача.
Разом з цим, за змістом п.6 розділу ІІІ Інструкції №353/271/150, умовами, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи, є, з-поміж іншого, неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.
Загальновідомим є той факт, що Держава Україна фактично розірвала дипломатичні відносини з російською федерацією.
Відповідно до п. «f» ч.1 ст.5 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на свободу та особисту недоторканність. 
Нікого не може бути позбавлено свободи, окрім як відповідно до процедури, встановленої законом, у випадку законного арешту або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.
Слід зазначити, при цьому, що у п.1 ст.5 Конвенції мається на увазі фізична свобода особи, і мета цього положення полягає в недопущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків стосовно можливості обмеження права на свободу, яке гарантує п.1 с.т5, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті цього положення.
Обмеження фізичної свободи задля забезпечення виконання можливого майбутнього рішення суду про видворення за відсутності доказів, які б свідчили про існування реальної загрози неможливості виконати таке рішення, на думку суду не буде відповідати принципу пропорційності, такий захід не є адекватним та не співмірним.
У даному випадку, дипломатичні відносини між Україною та російською федерацією на даний час припинені, а тому продовження строку затримання призведе до безпідставного та свавільного позбавлення волі ОСОБА_1 , а такий захід не є адекватним та співмірним, оскільки він є фактично ідентифікованим.
До вищевказаного висновку також дійшла колегія суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду у постанові від 26.09.2023 року (справа №158/1645/23, провадження № К/990/25792/23)
Судом також встановлено, що відповідач по справі виявив своє бажання співпрацювати з органами міграційної служби. За таких умов, судом не встановлено наявність обставин передбачених п. п. 1, 2 ч. 13 ст. 289 КАС України для можливості продовження строку затримання іноземця, відповідно до положень закону.
Отже, зазначені позивачем обставини не є підставою для продовження строку затримання відповідача, особу якого ідентифіковано.
При цьому, суд не бере до уваги посилання позивача на відсутність співпраці з боку іноземця, оскільки вказана особа є ідентифікованою, що підтверджується матеріалами справи та дана процедура застосовується для його ідентифікації.
Також, суд зауважує, що відсутність можливості виконання судового рішення про примусове видворення відповідача за межі території України з незалежних від сторін причин протягом тривалого часу не може бути підставою для продовження строку затримання відповідача.
Окрім того, суд звертає увагу, що наразі Відповідач перебуває у судовій процедурі оскарження рішення про примусове видворення, що, у сукупності з вище переліченими обставинами, на переконання суду, може вважатись свавільним з точки зору позбавлення права/свободи пересування та проживання. 
Враховуючи вищевказане та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до задоволення не підлягає.
Керуючись статтями 9, 72-77, 241, 244, 246, 268-272, 288, 289 КАС України, суд -

У Х В А Л И В

В задоволенні адміністративного позову Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На виконання п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач – Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, адреса: м. Київ, вул. Березняківська, 4А, код ЄДРПОУ: 42552598.
Представник позивача – Хоржевський Дмитро Едуардович, адреса: м. Київ, вул. Березняківська, 4А.
Відповідач - громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце перебування: АДРЕСА_1 .
Представник відповідача – адвокат Воробей Петро Олексійович.
Повний текст рішення складений 16.06.2026.

Суддя Ківерцівського районного суду Ю.Л. Сіліч