Справа № 465/10246/24 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І. 
Провадження № 33/811/572/26 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( у режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 15 січня 2025 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП,

встановив:

вищенаведеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. на користь держави. 
Згідно з постановою судді, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення А0284 № 00334 від 19.12.2024, солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 , під час дії воєнного стану, 19.12.2024 близько 07:50 перебував на території військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться у АДРЕСА_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати постанову суду та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що оскаржувану постанову вперше отримав 09.03.2026 року.
Вказує, що ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 18.08.2025 року ОСОБА_1 взято під варту, що також було певною перешкодою в отриманні судового рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що постанова суду є незаконна та необґрунтована у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні.
Звертає увагу на те, що у вступній частині оскаржуваної постанови суд зазначає, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, але станом на час розгляду справи військовослужбовцем вже не був, оскільки згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 03.01.2025 № 3 звільнено з військової служби у запас.
Вказує, що не вважає себе суб`єктом правопорушення, оскільки службу у військовій частині не проходив та 29.10.2024 року виведений поза штат військової частини.
Зазначає, що протокол складений щоб чинити тиск, оскільки ОСОБА_1 посварився із командування, які не хотіли розглядати рапорт.
Заслухавши виступ особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Такий висновок суду підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема: 
- протоколом про адміністративне правопорушення А0284 № 00334 від 19.12.2024, відповідно до якого солдат ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 , під час дії воєнного стану, 19.12.2024 близько 07:50 перебував на території військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться у АДРЕСА_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП;
- висновком № 003167, складеним 19.12.2024 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 , оглянутий 19.12.2024 о 09:19, з якого вбачається, що останній перебуває у стані алкогольного сп`яніння;
- показами приладу «Drager» від 19.12.2024 о 08:56 результат тесту 2,2%
- показами свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від 19.12.2024, які засвідчили факт наявності алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 ;
- копією витягу з Наказу, який підтверджує статус військовослужбовця ОСОБА_1 .
Аналізуючи відомості цих доказів у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою та беззаперечно свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.
Відповідно до диспозиції ч.3 ст.172-20 КУпАП, адміністративним правопорушенням є вчинення дій передбачених частиною першою цієї статті (розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння), вчинені особою, в умовах особливого періоду.
Згідно з ст.1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до абз.5 ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції Закону № 3633-ІХ від 11.04.2024), особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.
Водночас, там же, в абзаці шостому законодавець надає визначення поняття демобілізації як комплексу заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.
Згідно з ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», рішення про демобілізацію із внесенням його на затвердження Верховною Радою України приймає Президент України. На цей час таких рішень Президентом України не приймалось.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17.03.2014 № 303.
Указом Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію оголошено часткову мобілізацію, у зв`язку з чим в Україні настав особливий період, який триває до оголошення (набрання чинності) окремого рішення президента України про демобілізацію.
Крім цього, Указом Президента України №64/20211 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався.
Тобто, дане адміністративне правопорушення вчинено в умовах особливого періоду, та воєнного стану, що підвищує його суспільну небезпеку.
Враховуючи, що станом на 19 квітня 2024 року в Україні діяли умови особливого періоду, а ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 , під час дії воєнного стану, 19.12.2024 близько 07:50 перебував на території військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться у АДРЕСА_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Згідно зі ст. 266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Під час проведення огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів уповноважена посадова особа застосовує спеціальні технічні засоби відеозапису, а в разі їх відсутності або неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У випадку застосування спеціальних технічних засобів відеозапису матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Порядок направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Посадовими особами військової частини НОМЕР_1 було дотримано вимоги закону під час проведення огляду та складання процесуальних документів.
Доводи апеляційної скарги про те, що протокол складений щоб чинити тиск, оскільки ОСОБА_1 посварився із командування, які не хотіли розглядати рапорт, апеляційний суд розцінює, як форму захисту з метою уникнення від адміністративної відповідальності. 
Об`єктивних даних про те, що протокол складений щоб чинити тиск на ОСОБА_1 , в матеріалах справи немає.
Доводи сторони апелянта з зазначеного приводу нічим не підтверджуються.
Даних про те, що ОСОБА_1 оспорював відомості, зазначені у протоколі, в установленому законом порядку, в матеріалах справи теж немає.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Апеляційний суд зазначає, що докази вчинення правопорушення ОСОБА_1 , які покладені суддею в основу постанови, були отримані з дотриманням вимог законодавства і суддя прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Враховуючи викладене, вважаю обґрунтованим висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення та правильною кваліфікацію його дій за ч.3 ст.172-20 КУпАП.
Беручи до уваги вищевикладене апеляційний суд доходить висновку, що постанова суду першої інстанції є законною обґрунтованою та мотивованою, а тому апеляційна скарга особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

поновити особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  строк апеляційного оскарження постанови судді Франківського районного суду м. Львова від 15 січня 2025 року.
Постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 15 січня 2025 року, якою  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 – без задоволення. 
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя   М.Ф. Романюк