Справа № 560/1856/26
	
РІШЕННЯ
іменем України

05 травня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати видати довідки про розмір заробітної плати за період з 01.08.2020 по 01.08.2025 за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622, із зазначенням таких складових, як посадовий оклад, надбавка за вислугу років, надбавка за адмінпосади, інші передбачені законом складові.
В обґрунтування позову зазначає, що отримує пенсію за віком з 2019 року, однак має намір перейти на пенсію державного службовця, у зв`язку з чим звернулась до органів Пенсійного фонду України, які повідомили про необхідність подачі довідки про складові заробітної плати державного службовця. З цією метою вона неодноразово зверталась до відповідача із заявами про видачу довідок про складові заробітної плати за останні 60 календарних місяців роботи, однак у їх видачі було відмовлено. Позивачка вважає відмову та бездіяльність відповідача протиправними, оскільки відповідач зобов`язаний надати інформацію про складові заробітної плати, тоді як вирішення питання наявності чи відсутності права на пенсію державного службовця не належить до його повноважень.
У відзиві Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області просить відмовити у задоволенні позову. Посилається на те, що довідка про складові заробітної плати, передбачена постановою Кабінету Міністрів України №622 від 14.09.2016, видається виключно особам, на яких поширюється дія законодавства про державну службу. Вказує на те, що станом на 01.05.2016 позивачка обіймала посаду судді, яка не належить до категорій посад державної служби, а відтак не підпадає під дію пунктів 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу». Крім того відповідач вважає, що ним вже було виконано обов`язок щодо надання інформації шляхом видачі довідки про доходи за період роботи позивачки на посаді судді. 
У відповіді на відзив позивач заперечує щодо доводів відповідача.
Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд виходить з такого.
Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 1 травня 2016 визначались Законом України від 16 грудня 1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» (далі - Закон №3723-ХІІ). Порядок призначення пенсії за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ визначено Порядком призначення пенсії деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622. 
Постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям, а саме: Довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); Довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією); Довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала на посаді судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області з 28.05.2010 по 11.08.2025 та була звільнена у зв`язку із досягненням граничного віку перебування на посаді.
Також судом встановлено та не заперечується позивачкою, що з 2019 вона отримує пенсію за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
06.08.2025 ОСОБА_1 звернулась до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області із заявою, в якій просила надати довідки для призначення пенсії державного службовця згідно з додатками 1-6 Порядку призначення пенсії деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №622 від 14.09.2016.
Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області листом від 04.09.2025 повідомило про те, що звернулось до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з проханням надати роз`яснення щодо застосування пенсійного законодавства в частині визначення правових підстав для видачі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця. 
10.09.2025 та 12.10.2025 ОСОБА_1 повторно зверталась до відповідача з заявами щодо видачі довідок для призначення пенсії. 
Листом №1126/25-Вих від 20.10.2025 Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області повідомило про відсутність підстав для видачі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №622 від 14.09.2016. В обґрунтування відмови зазначило, що позивачка станом на 01.05.2016 не обіймала посади державної служби, оскільки працювала на посаді судді, яка не відноситься до посад державної служби, а отже не підпадає під дію положень Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення державних службовців та порядку видачі відповідних довідок.
Згідно з нормами законодавства органом, уповноваженим призначати пенсію, перевіряти наявність і достатність стажу та визначати право особи на конкретний вид пенсійного забезпечення, є Пенсійний фонд України в особі його територіальних органів. 
Позивачка просить видати довідки за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622, яка регулює порядок нарахування пенсій особам, які мають достатній стаж державної служби. Положення Порядку №622 визначають коло осіб, які мають право на отримання довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.
У контексті спірних правовідносин слід розмежувати поняття «публічна служба» та "державна служба", де поняття «публічна служба» є ширшим за «державну службу». Судді дійсно перебувають на публічній службі, однак вони не є державними службовцями у розумінні профільного закону.
Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 3 Закону України "Про державну службу" № 889-VIII дія цього Закону не поширюється на суддів. Порядок №622 був прийнятий на виконання Закону України «Про державну службу» №889, отже з 01.05.2016 такі складові, як посадовий оклад, надбавка за вислугу років, надбавка за адмінпосади, є елементами суддівської винагороди (ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402), а не заробітної плати держслужбовця. 
В свою чергу, статтею 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено умов для призначення пенсії суддям відповідно до Закону України «Про державну службу».
З матеріалів справи/наданих доказів вбачається, що позивачка не працювала на посадах держслужби у 2020 - 2025 роках, оскільки обіймала посаду судді місцевого суду, яка не вважається посадою, що належить до державної служби. 
В свою чергу, положення постанови Кабінету Міністрів України №622 за своїм змістом не поширюються на суддів, а документи для держслужбовців (зокрема довідки за формою Постанови №622) мають чітко визначену структуру, яка базується на системі рангів та стимулюючих виплат, притаманних держслужбі.
Оскільки постанова Кабінету Міністрів України №622 розроблена на виконання Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII і регулює питання пенсійного забезпечення саме державних службовців, її норми не можуть застосовуватися до осіб, на яких дія цього Закону прямо не поширюється. Наполягання позивачки на застосуванні Постанови №622 до її правовідносин із ТУ ДСА є безпідставним, оскільки суб`єктний склад цієї постанови чітко обмежений колом осіб, які обіймають посади державної служби, до яких посада судді з 2016 не належить.
Крім того, суддівська винагорода не є виплатою, ідентичною заробітній платі держслужбовця, оскільки вони регулюються різними законами, а отже виплати позивачці у 2020 - 2025 роках, які здійснювались виключно на підставі ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402, не можуть бути трансформовані або ототожнені зі складовими заробітної плати державного службовця.
З іншого боку у довідках для держслужбовців передбачені такі графи, як «надбавка за ранг», «премія», «інші виплати». Водночас, стаття 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачає «рангів» або «премій». Суддівська винагорода та заробітна плата державного службовця, крім того, мають різні джерела фінансування та здійснюються за різними кодами економічної класифікації видатків (КЕКВ). 
Оскільки постанова №622 є підзаконним актом, прийнятим на виконання Закону України "Про державну службу" №889, її застосування обмежене виключно колом суб`єктів цього Закону. 
Видача відповідачем довідки за формою, яка не передбачена для статусу позивачки, який був у неї у ті роки, за які вона просить виготовити документи ( період за 01.08.2020 по 01.08.2025), суперечитиме ч. 2 ст. 19 Конституції України, оскільки зобов`яже орган діяти у спосіб, не передбачений законом.
Право працівника на отримання довідки про оплату праці за ст. 49 КЗпП України також не є абсолютним у контексті вибору форми такого документа. Це право реалізується шляхом видачі довідки, що відображає фактичний правовий статус виплат. Вимога видати довідку саме за формою Порядку №622 є фактично вимогою про юридичне визнання її статусу як державного службовця у період 2020 - 2025 років, що не відповідає дійсності. 
Згідно з правовими позиціями Конституційного Суду України суддівська винагорода є окремою, конституційно визначеною гарантією незалежності судді. Прирівнювання її до заробітної плати державного службовця шляхом видачі відповідних довідок нівелює особливий правовий статус судді та суперечить ст. 126 Конституції України.
Як зазначає позивачка у позові, вона отримувала довідки про доходи за 15 років на посаді судді, які використовувала для подачі декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що свідчить про те, що відповідач не приховував інформацію про суддівську винагороду і не відмовляв у наданні актуальних відомостей.
У той же час, стаття 49 КЗпП України зобов`язує власника/роботодавця видати довідку, яка містить достовірні дані, проте не наділяє особу правом вимагати оформлення довідки за формою, що передбачена для іншої категорії осіб (державних службовців) та яка не відповідає фактичному правовому статусу позивачки у спірний період.
Суд зауважує й те, що правовідносини щодо видачі довідок виникли у 2025 році і стосуються періоду роботи позивачки у 2020-2025 роках. На цей час чинне законодавство не містить норм про прирівнювання статусу судді до статусу особи, що перебуває на державній службі, тому відповідач повинен був керуватись нормами, діючими на момент виникнення та існування спірних правовідносин. 
Крім того, оскільки позивачка раніше вже реалізувала право на пенсійне забезпечення (у 2019 році), а період її роботи у 2020 – 2025 на посаді судді обліковується органом ПФУ автоматично, вимога про зобов`язання ТУ ДСА видати довідку за формою Порядку № 622, є такою, що не призведе до належного захисту будь-якого порушеного права, оскільки вказана форма не відповідає юридичному статусу позивачки у вказаний період (2020-2025) 
Вирішуючи питання про обсяг обов`язків відповідача щодо надання інформації про доходи позивачки, суд виходить з такого. 
Оскільки у період з 2020 по 2025 позивачка обіймала посаду судді, а її дохід складався із суддівської винагороди, визначеної ст. 135 Закону №1402-VIII, будь-яка видана довідка за цей період часу повинна відображати саме цей правовий статус виплат. Належним документом у цьому випадку є Довідка про доходи (суддівську винагороду) загального зразка. Така довідка є належним підтвердженням страхового стажу та бази для нарахування пенсії, адже дозволяє органам Пенсійного фонду України врахувати реальні доходи особи при обчисленні пенсійних виплат, не вдаючись до суперечливої процедури прирівнювання статусу судді до державного службовця. 
З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що право позивачки на отримання відомостей про доходи може бути реалізоване шляхом видачі довідки про фактично нараховану суддівську винагороду, а не шляхом примусового оформлення документів за формою №622, яка розроблена для іншої категорії осіб.
Оскільки відповідач не відмовляв у видачі довідок загального зразка, порушення прав позивачки у розумінні ст. 49 КЗпП України не відбулось. У той же час, вимога щодо видачі довідки за формою, що не відповідає статусу особи, може призвести до виходу за межі повноважень ТУ ДСА.
Відтак, так як судом не встановлено порушення відповідачем прав позивачки, у позові слід відмовити.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 05 травня 2026 року

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) 	
Відповідач:	Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області (вул. Соборна, 75,м. Хмельницький,Хмельницький р-н, Хмельницька обл.,29001 , код ЄДРПОУ - 26293548) 	

Головуючий суддя 		І.С. Козачок