П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/5126/25	

Перша інстанція: суддя Завальнюк І.В.,
повний текст судового рішення
складено 11.05.2026, м. Одеса
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Димерлія О.О.,
суддів – Вербицької Н.В., Терлецького Д.С., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11.05.2026 у справі №420/5126/25 про заміну сторони правонаступником
У С Т А Н О В И В :
08.05.2026 Дніпровським міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України до Одеського окружного адміністративного суду скеровано заява про заміну відповідача у справі №420/5126/25.
Мотивуючи таке звернення Дніпровське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України вказує, що внаслідок проведених реорганізаційних заходів відповідачем у справі має виступати Управління забезпечення виконання рішень у Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.05.2026 у справі №420/5126/25 клопотання представника Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України задоволено.
Замінено у справі №420/5126/25 відповідача – Управління забезпечення примусового виконання рішень у Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (ЄДРПОУ 43315529) на його правонаступника - Управління забезпечення виконання рішень у Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (ЄДРПОУ 45862901).
Приймаючи таке судове рішення окружний адміністративний суд вказав про необхідність заміни відповідача у справі, оскільки матеріали виконавчого провадження наразі перебувають в юрисдикції Управління забезпечення примусового виконання рішень у Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (ЄДРПОУ 45862901), а не в юрисдикції Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (ЄДРПОУ 43315529). Асигнування зазначеного структурного підрозділу здійснюється за рахунок Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (ЄДРПОУ 45862901).
Не погодившись із ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.05.2026 у справі №420/5126/25 Одеським міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України подано апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, викладено прохання скасувати оскаржуване судове рішення з прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні клопотання щодо заміни відповідача правонаступником. 
Мотивуючи вимоги апеляційної скарги Одеське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України вказує, що судом першої інстанції порушено приписи статті 52 КАС України щодо можливості залучення правонаступника в особі структурного підрозділу Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, оскільки таке правонаступництво не відбулось. Як відмічає скаржник, перейменування органу виконавчої влади не призводить до його реорганізації. Забезпечення діяльності такого органу в поточному бюджетному періоді здійснюється в межах видатків, передбачених законом про Державний бюджет України на відповідний рік органу, найменування якого змінюється. Фактично, станом на 31.12.2025, Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яке одночасно було перейменовано на Дніпровське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України, припинило здійснення своїх функцій на території Автономної Республіки Крим, Миколаївської, Одеської, Херсонської областей та м. Севастополя, тоді як Одеське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України розпочало їх виконання. Водночас зазначена фактична обставина не може розглядатися як реорганізація юридичної особи, яка має наслідком процесуальне правонаступництво. Також, скаржник зазначає про неправильність висновку суду першої інстанції стосовно того, що матеріали виконавчого провадження наразі перебувають в юрисдикції Управління забезпечення примусового виконання рішень у Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
У свою чергу, Дніпровським міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України до суду апеляційної інстанції скеровано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено, що оскаржувану ухвалу окружним адміністративним судом прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права. На думку Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи є безпідставними. 
В силу приписів пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд апеляційної скарги здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши обґрунтування апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного процесуального законодавства, судом апеляційної інстанції установлено наступне. 
Зокрема, колегію суддів з`ясовано, що 18.02.2025 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо незняття арешту з квартири АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
В якості відповідача у справі визначено Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
06.05.2025 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №517 «Деякі питання міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції», якою Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перейменовано на Дніпровське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України та утворено юридичну особу публічного права міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції України зокрема Одеське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України.
Додатком 1 постанови Кабінету Міністрів України №517 від 06.05.2025 визначено адміністративно-територіальні одиниці, на які поширюються повноваження Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, а саме: Автономна республіка Крим, Миколаївська, Одеська, Херсонська області, м. Севастополь, а повноваження Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України - Дніпропетровська, Запорізька, Кіровоградська області.
26.05.2025 зареєстровано Одеське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (код ЄДРПОУ 45862901).
31.12.2025 Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (ЄДРПОУ 43315529) змінило назву на Дніпровське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (ЄДРПОУ 43315529).
31.12.2025 Дніпровським міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України видано наказ №7244-к «Про введення в дію Структури та штатної чисельності, штатних розписів», яким з 31.12.2025 введена в дію Структура та штатна чисельність Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 19.12.2025 №3541/5 «Про затвердження структури та штатної чисельності» та штатний розпис Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Як вказано судом першої інстанції, з 31.12.2025 в структуру Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України не входить Управління примусового виконання рішень юрисдикція, якого поширюється на Одеську область.
Наразі матеріали виконавчого провадження перебувають в юрисдикції Управління забезпечення примусового виконання рішень у Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (ЄДРПОУ 45862901), а не в юрисдикції Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (ЄДРПОУ 43315529). Асигнування зазначеного структурного підрозділу здійснюється за рахунок Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (ЄДРПОУ 45862901).
Встановивши наведені вище обставини окружний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність заміни відповідача – Управління забезпечення примусового виконання рішень у Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (ЄДРПОУ 43315529) на його правонаступника - Управління забезпечення виконання рішень у Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (ЄДРПОУ 45862901).
Здійснюючи перегляд в апеляційному порядку питання щодо заміни відповідача його правонаступником колегія суддів виходить із такого.
Відповідно до статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Колегія суддів вказує, що публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому, обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.
У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.
Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 13.03.2019 (справа №524/4478/17), від 20.02.2019 (справа № 826/16659/15).
Таким чином, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.
Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 12.06.2018 у справі № 2а-23895/09/1270.
У такому разі також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.
Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.
При цьому, можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.
Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.
Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво - це унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій (крім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа.
При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суд повинен залучити до участі у справі їхніх правонаступників.
У разі ж відсутності правонаступників суд повинен залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить ухвалення рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. У разі зменшення обсягу компетенції суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другий відповідач суд залучає іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача.
З огляду на вказане, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень, а саме ліквідація органу чи посади; припинення юридичної особи шляхом її злиття, приєднання, поділу, перетворення.
У межах вирішення питання, яке є предметом розгляду в цій справі, для встановлення факту публічного правонаступництва визначальним є встановлення або припинення первісного суб`єкта – Управління забезпечення примусового виконання рішень у Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (ЄДРПОУ 43315529) або перехід повністю чи частково його функцій (адміністративної компетенції) до Управління забезпечення виконання рішень у Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (ЄДРПОУ 45862901).
У протилежному випадку публічне правонаступництво унеможливлюється. 
Перевіривши висновок суду першої інстанції стосовно необхідності заміни в даній справі відповідача на правонаступника, колегія суддів зазначає про його передчасність, адже здійснюючи розгляд спірного процесуального питання окружним адміністративним судом не перевірено визначених законодавцем умов, з якими пов`язується можливість процесуального правонаступництва, зокрема, щодо припинення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (ЄДРПОУ 43315529) або переходу повністю чи частково його функцій (адміністративної компетенції) до Управління забезпечення виконання рішень у Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (ЄДРПОУ 45862901).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що зміст досліджуваних Одеським окружним адміністративним судом постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2025 №517 (з додатком), наказу Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 31.12.2025 № 7244-к, а також зміна назви Південного міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (ЄДРПОУ 43315529) на Дніпровське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (ЄДРПОУ 43315529), не є безумовними підставами з якими пов`язується необхідність застосування наслідків передбачених приписами ст.52 КАС України.
Не є юридично спроможним також висновок суду першої інстанції про те, що матеріали виконавчого провадження наразі перебувають в юрисдикції Управління забезпечення примусового виконання рішень у Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (ЄДРПОУ 45862901), оскільки жодних доказів на підтвердження означеного матеріали справи не містять. 
Суд апеляційної інстанції відмічає, що окружним адміністративним судом не перевірено статус Управління забезпечення примусового виконання рішень у Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (ЄДРПОУ 43315529) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також передачу адміністративної компетенції від Управління забезпечення примусового виконання рішень у Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (ЄДРПОУ 43315529) до Управління забезпечення виконання рішень у Одеській області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (ЄДРПОУ 45862901).
Беручи до уваги наведене є передчасним висновок суду першої інстанції стосовно необхідності здійснення процесуального правонаступництва в даній справі. 
Межі перегляду судом апеляційної справи визначено у статті 308 КАС України, відповідно до якої суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Як установлено судом апеляційної інстанції, викладені окружним адміністративним судом в ухвалі від 11.05.2026 у справі №420/5126/25 висновки не відповідають обставинам справи, а тому такий судовий акт підлягає скасуванню. 
Керуючись ст.ст.52, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України задовольнити повністю.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11.05.2026 у справі №420/5126/25 скасувати.
Прийняти у справі нове судове рішення. 
У задоволенні заяви Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про заміну відповідача у справі №420/5126/25 відмовити повністю. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	Н.В. Вербицька   Д.С. Терлецький