Справа № 950/1630/26
Провадження № 3/950/708/26
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2026 року м. Лебедин
Суддя Лебединського районного суду Сумської області Косолап В.М., 
за участю особи, яка притягується до відповідальності – ОСОБА_1 та його законного представника – ОСОБА_2 , 
розглянувши матеріали, які надійшли від відділення поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; громадянин України; АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 , не працює) за частиною 2 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
в с т а н о в и в:
30.05.2026 о 21 год. 30 хв. в м. Лебедині по вул. Тараса Шевченка, 34, ОСОБА_1 керував ТЗ JL200-68A д.н.з. НОМЕР_2 , не маючи права керування ТЗ відповідної категорії, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, що передбачає відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав. 22.06.2026 ОСОБА_2 , як законний представник, подала до суду письмові пояснення у яких просила застосувати до сина захід впливу, передбачений п. 2 ст. 24-1 КУпАП у виді попередження, що на її думку, буде сприяти меті виховання та недопущення в подальшому вчинення ним інших правопорушень. 
Дослідивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП підтверджується дослідженими доказами, а саме: протоколом Серії ЕПР1 № 682938 від 03.06.2026; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 03.06.2026, ОСОБА_3 від 30.05.2026; відеозаписом, доданим до пояснень ОСОБА_2 .
Щодо клопотання законного представника ОСОБА_1 про застосування до останнього заходу впливу у виді попередження, суд зазначає наступне. 
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, полягає у керуванні транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Відповідно до 2.1 «а» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Право на керування транспортними засобами особам може бути надано мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії А1, А) - з 16-річного віку.
Відповідно до ст. 13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.
У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-2, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.
Таким чином, застосування до неповнолітнього заходу впливу є правом, а не обов`язком суду, яке може бути застосовано з урахуванням конкретних обставин справи. 
Відповідно до ст. 24-1 КУпАП за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: 1) зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; 2) попередження; 3) догана або сувора догана; 4) передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.
Тобто захід впливу не є стягненням та застосовується до окремої категорії осіб – неповнолітніх. У даному випадку суд не вбачає підстав застосування до ОСОБА_1 заходів впливу з огляду на наступне.
Дана справа стосується керування ОСОБА_1 транспортним засобом (мотоциклом) без належного для того дозволу (права керування).
Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Тобто транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, допуск до керування яким надається особам, які пройшли спеціальне навчання (теоретичне та практичне) та склали відповідний іспит, чим довели можливість керувати транспортним засобом.
У даному випадку, як підтвердив ОСОБА_1 у судовому засіданні, він жодного навчання не проходив, мотоцикл узяв без будь-якого дозволу, навичок керування ним не мав.
При цьому ОСОБА_1 виїхав на дорогу загального користування у центральній частині міста, в темний час доби, допустивши зіткнення з іншим транспортним засобом (хоча і не є винуватцем у цій пригоді). За умови наявності сформованих навичок та досвіду керування мотоциклом, останній міг би уникнути ДТП.
Таким чином своїми діями ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, яке є джерелом підвищеної небезпеки, поставив себе у небезпечне становище, в тому числі від таких його дій могли постраждати інші особи.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника та ступінь його вини, вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно зі ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» суд стягує з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 665,60 грн. 
Керуючись ст. ст. 40-1, 126, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
п о с т а н о в и в:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 665,60 грн. (отримувач ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача: Казначейство України, код банку отримувача 899998, рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).
Роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у визначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Згідно з частиною 2 статті 308 КУпАП у порядку примусового виконання з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу (6800,00 грн.).
Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Лебединський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Вадим КОСОЛАП