ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1495/26 Справа № 199/3859/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Лисенко В.О. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 травня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 13 квітня 2026 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
працюючого керівником ТОВ «МОНОСКРИПТ», проживаючогоза
адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4 КУпАП, накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.163-4 КУпАП у виді штрафу у розмірі 3 (трьох) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 51 (п`ятдесят одна) гривня, та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.,  

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 13 квітня 2026 року ОСОБА_1 , будучи керівником ТОВ «МОНОСКРИПТ» (код ЄДРПОУ 45817113), який здійснює свою діяльність за адресою: місто Дніпро, вул. Радистів, буд. 5-А, кв. (оф.) 703, порушив пп. 49.18.2 п. 49.18 cт. 49, п. 51.1 ст. 51 та абз. "б" п. 176.2 cт. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями), п.п. 2.1 п. 2 Порядку заповнення та подання Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 року № 4 (зі змінами та доповненнями), п. 6 ст. 128 Господарського кодексу від 16.01.2003 року № 436-ІV (із змінами і доповненнями), що призвело до несвоєчасного подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за січень 2026 року, при граничному строку надання 20.02.2026 року, фактично надано 24.02.2026 року.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги вказує, що суд розглянув справу без його участі, про розгляд справи він не був повідомлений ні через систему “Електронний суд”, ні засобами поштового зв`язку, в матеріалах справи відсутнє підтвердження про вручення йому рекомендованого листа з повісткою чи про його направлення в електронний кабінет в системі ЄСІТС. Зазначає, що неповідомлення його про час та місце судового засідання позбавило його можливості надати пояснення, що затримка у поданні звітності ТОВ “МОНОСКРИПТ” склала лише чотири дні (подано 24.02.2026 року замість 20.02.2026 року) через технічні збої у електронних системах ДПС, що є малозначним проступком у розумінні ст.22 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1 надіслав до суду додаткові пояснення у справі, зазначивши, що 20 квітня 2026 року о 20:20 год. до його Електронного кабінету надійшло сповіщення про документ “Судова повістка про виклик в суд”, згідно тексту якої його викликають до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра в судове засідання на 13 квітня 2026 року. Дана обставина є доказом того, що станом на день винесення оскаржуваної постанови суд не мав підтвердження про належне повідомлення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, про місце та час розгляду справи. 
Особа, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі, у зв`язку з чим апеляційний перегляд здійснено за відсутності вказаної особи.
Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.
Згідно ст.ст.245,251,252,280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне вмотивоване рішення.
Частина 1 ст.163-4 КУпАП передбачає відповідальність за неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суд першої інстанції дотримався вимог закону та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4 КУпАП, яка підтверджується наступними доказами:
- відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення № 15710/04-36-24-12/3398405817 від 25.03.2026 року, що складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП;
- актом про результати камеральної перевірки з питань своєчасного подання податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за січень 2026 року, яким виявлені вищевказані порушення податкового законодавства.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведеності вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції враховує, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує факт затримки подання звітності ТОВ “МОНОСКРПИТ”, яка склала лише чотири дні (подано 24.02.2026 року замість 20.02.2026 року) через технічні збої у електронних системах ДПС, а посилається на неналежне повідомлення про розгляд справи, що призвело до порушення його права на участь в судовому засіданні та наданні пояснень. 
Апеляційний суд не приймає зазначені доводи до уваги, оскільки те, що суд першої інстанції розглянув справу без участі  ОСОБА_1 , не завадило суду повно і всебічно з`ясувати обставини справи та постановити законне та обґрунтоване рішення.
До того ж, згідно ч.2 ст.268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених ч.1 ст.163-4 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що хоча судове засідання в суді першої інстанції проводилося за відсутності ОСОБА_1 , він скористався своїм правом апеляційного оскарження шляхом подачі апеляційної скарги, у зв`язку з чим мав можливість надати пояснення та докази, які не зміг надати в суді першої інстанції, та не позбавлений можливості захищатись та доводити свою невинуватість. 
Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено безумовного скасування прийнятої в справі постанови через розгляд справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення суддя апеляційного суду враховує, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений розглядати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
При вирішенні питання про застосування положень ст. 22 КУпАП суд вирішує з урахуванням Узагальнення практики Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України та узагальнення судової практики Верховного Суду України щодо розгляду судами справ про адміністративні правопорушення, де зазначено, що визначення малозначного правопорушення законодавчо не закріплено. Проте, у кожному конкретному випадку судом має вирішуватися питання про визнання діяння малозначним, виходячи з того, що його наслідки не представляють суспільної шкідливості, не завдали або не здатні завдати значної шкоди суспільним або державним інтересам, правам та свободам інших осіб.
Таким чином, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, строк затримки у поданні звітності ТОВ “МОНОСКРИПТ”, який склав лише чотири дні (подано 24.02.2026 року замість 20.02.2026 року), а також те, що дії  ОСОБА_1 не потягли негативних наслідків, апеляційний суд приходить до висновку про можливість звільнення  ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням, що буде достатнім для досягнення мети адміністративної відповідальності - виховного впливу, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України та недопущення подібного правопорушення надалі.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні Ісмаїлов проти Росії від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови судді першої інстанції, зі звільненням ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі статті 22 КУпАП та відповідно до ч.2 ст.284 КУпАП закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 — задовольнити частково.
Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 13 квітня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-4КУпАП — скасувати.
Винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4 КУпАП, та на підставі ст.22 КУпАП звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.163-4 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.163-4КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду      С.І.Крот