Справа №950/3170/25 	
Номер провадження 22-ц/816/2248/26 	
Категорія - 71 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Петен Я.Л. (суддя-доповідач), суддів: Криворотенка В.І., Черних О.М.,
з участю секретаря судового засідання: Чуприни В.І. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Рижовим Сергієм Євгеновичем, 
на ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 21 квітня 2026 року, постановлену у складі судді Чхайла О.В. у м. Лебедині Сумської області, повне судове рішення складено 22 квітня 2026 року, 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Лебединський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 , про встановлення батьківства, внесення змін до актового запису про народження,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог і ухвала суду першої інстанції

У жовтні 2025 року ОСОБА_2 , діючи через свого представника – адвоката Вакуленко Н.М., звернулася до суду з позовом.
Свої вимоги мотивувала тим, що ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_4 . Державна реєстрація її народження була проведена відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері) з тих причин, що її батьки, матір ОСОБА_3 та батько ОСОБА_4 , не перебували в зареєстрованому шлюбі.
З 24 вересня 2024 року ОСОБА_4 проходив військову службу та ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ясенове Покровського району Донецької області загинув. ЇЇ біологічний батько є загиблим військовослужбовцем. Через відсутність документального підтвердження родинного зв`язку, вона не може реалізувати свої права, встановлені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема тих, що пов`язані з наданням дітям військовослужбовців відповідних пільг при навчанні. 
Посилаючись на вказані обставини, просила суд визнати батьківство ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Лебедина Сумської області, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ясенове Покровського району Донецької області, відносно ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Лебедині Сумської області та внести зміни до актового запису про її народження № 16 від 23 січня 2007 року, складеного Лебединським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського обласного управління юстиції, а саме у відомостях про батька вказати: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Лебедина Сумської області, громадянин України.
Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 21 квітня 2026 року у справі призначено проведення судової молекулярно - генетичної експертизи, на вирішення якої поставлено питання: який ступінь (індекс) генного споріднення між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ясенове Покровського району Донецької області, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , народженою матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , чи є вони біологічною бабусею та онукою відповідно. 
Проведення судової молекулярно-генетичної експертизи методом ДНК - аналізу доручено експертам Сумського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України, яких попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків, передбачену ст. ст. 384, 385 КК України. Витрати по проведенню експертизи покладено на позивача ОСОБА_2 . Зобов`язано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з`явитися для проведення досліджень у визначений експертами час (при собі мати документи, які ідентифікують осіб, а ОСОБА_2 кошти у визначеному експертною установою розмірі). Роз`яснено сторонам наслідки, передбачені ст. 109 ЦПК України, що в разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, що суд може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Для проведення експертизи постановлено направити до експертної установи цивільну справу та копію ухвали. На час проведення експертизи провадження у цивільній справі зупинено.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що для з`ясування обставин необхідні спеціальні знання у сфері іншій ніж право, без яких вирішити спір та ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення неможливо, тому наявні підстави для призначення судової молекулярно-генетичної експертизи для підтвердження чи спростування батьківства між позивачем та померлим ОСОБА_4 .

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Рижова С.Є., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання про проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, а також вирішити питання розподілу судових витрат. 
Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції розглянув клопотання за відсутності доказу повідомлення про судове засідання третьої особи ОСОБА_3 .
Зауважує, що у даній справі суд вирішив замінити у сімейних правовідносинах правонаступником сина його матір, однак жодна особа не зверталася за спадкуванням після смерті ОСОБА_4 .

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник – адвокат Рижов С.Є. не прибули, про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином. 
Від ОСОБА_5 надійшло клопотання, в якому він просить відкласти розгляд справи у зв`язку з необхідністю надання ним відповіді на відзив на апеляційну скаргу та у зв`язку із зайнятістю його в інших судових провадженнях.
Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Верховний Суд вже неодноразово в своїх рішеннях, зокрема в постановах від 16 березня 2026 року у справі №128/1272/18, від 14 березня 2025 року у справі №203/3889/23, від 21 грудня 2023 року у справі №686/23143/20, від 27 квітня 2020 року у справі №802/562/18-а, від 21 червня 2018 року у справі №826/4504/17, звертав увагу на те, що повноваження щодо відкладення судового розгляду на підставі поданого учасниками судового процесу клопотання є дискреційними.
Колегія суддів враховує, що відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. Враховуючи передбачені чинним процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи в якнайшвидшому розгляді справи, обізнаність учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності в справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення.
Щодо подання представником скаржника відповіді на відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів зазначає, що відсутність відповіді на відзив на апеляційну скаргу не є порушенням гарантії рівності сторін, оскільки всі свої аргументи, доводи, міркування та пояснення щодо незаконності, на його думку, оскаржуваної ухвали, ним були викладені та подані в апеляційній скарзі. Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду з цього приводу, викладеного у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 440/207/19.
Тому клопотання представника ОСОБА_1 , адвоката Рижова С.Є., про відкладення судового засідання, задоволенню не підлягає.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не прибула, про місце, дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. Від її представника – адвоката Вакуленко Н.М., надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу – без змін. Судове засідання за розглядом апеляційної скарги просить проводити за відсутності сторони позивача.
Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не прибула, про місце, дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, подала клопотання про розгляд справи без її участі, заперечує проти апеляційної скарги, просить оскаржувану ухвалу залишити без змін.
Представник Лебединського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Сумському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не прибув, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, суд має сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч. 2, 4 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).
Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.
Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи (ч. 1 ст. 104 ЦПК України).
У справі, яка переглядається, предметом спору є визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження. Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судової молекулярно-генетичної експертизи. 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважував, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення ЄСПЛ у справі «Kalacheva v. russianfederation» № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).
У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 квітня 2019 року у справі «Міфсуд проти Мальти» («Mifsud v. Malta», заява № 62257/15) зазначено, що ДНК-тест - це науковий метод, наявний (у той час - на початку 2000-х і донині) для точного визначення батьківства, а його доказове значення значно переважає будь-які інші докази, представлені сторонами для підтвердження або спростування біологічного батьківства.
Отже, висновок судової молекулярно-генетичної експертизи у цій цивільній справі є одним із основних належних та допустимих доказів щодо вирішення позовних вимог в процесі дослідження і встановлення батьківства і для з`ясування цих обставин, які входять до предмета доказування та мають значення для справи.
Оскільки предметом спору є визнання батьківства, а для встановлення кровної спорідненості ОСОБА_2 та померлого ОСОБА_4 необхідними є спеціальні знання, то колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано задоволено клопотання про призначення експертизи у справі, оскільки саме висновок експертизи є одним із тих доказів, який зможе підтвердити або ж спростувати доводи позовної заяви.
Безпідставними є посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції розглянув клопотання за відсутності доказу повідомлення про судове засідання третьої особи ОСОБА_3 , оскільки матеріали справи містять докази обізнаності ОСОБА_3 про судове засідання, в якому було розглянуто відповідне клопотання. Крім того, колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять доказів уповноваження ОСОБА_3 адвоката Рижова С.Є. на представництво її інтересів. 
Також не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги щодо належності чи неналежності відповідача у цій справі, прийняття чи неприйняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , тощо, оскільки ці питання вирішуються судом при розгляді справи по суті і не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про призначення експертизи.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (частина перша статті 374 ЦПК України).
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 375 ЦПК України).
Висновки суду апеляційної інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги за результатами апеляційного перегляду рішення, свідчать про те, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Висновки суду щодо судових витрат

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 та 2 статті 141 ЦПК України).
Оскільки апеляційна скарга залишена апеляційним судом без задоволення, то відсутні підстави для відшкодування заявнику апеляційної скарги судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником – адвокатом Рижовим Сергієм Євгеновичем, залишити без задоволення.
Ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 21 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 10 червня 2026 року.

Головуючий -  	Я.Л. Петен	

Судді: В.І. Криворотенко 

О.М. Черних