Справа № 450/2026/26 Провадження № 3/450/1305/26 	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Кукса Д.А., розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В:

19.04.2026 о 01 год. 10 хв. в с. Солонка по вул. Дачі, 1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем DODGE н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, порушення мови. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Від керування транспортним засобом відсторонений.
Такими своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР. 
Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
19.04.2026 о 01 год. 10 хв. в с. Солонка по вул. Дачі, 1, водій ОСОБА_1 керував автомобілем DODGE Journey Crossroads н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, в результаті чого здійснив наїзд за межі проїзної частини, та подальшому здійснив перекидання. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження та завдано матеріальної шкоди.
Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3б; 12.1 ПДР. 
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 124 КУпАП.
ОСОБА_1 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв. 
Однак у судове засідання з`явився захисник ОСОБА_1 - адвокат Хурдепа Ю.Ю., який подав клопотання про закриття провадження у справах про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП. У поданому клопотанні захисник зазначив, що матеріали справ не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у момент вчинення інкримінованих правопорушень. Відповідно до ст.ст. 245, 251, 252 та 280 КУпАП суд зобов`язаний всебічно, повно та об`єктивно дослідити обставини справи, а обов`язок доказування покладається на орган, який склав протоколи про адміністративні правопорушення. Захисник звернув увагу, що як для притягнення особи до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, так і за ст. 124 КУпАП, обов`язковою умовою є доведення факту керування транспортним засобом. Водночас долучені до матеріалів справ відеозаписи з нагрудних камер поліцейських не містять жодної фіксації того, що ОСОБА_1 керував автомобілем. На відеозаписах не зафіксовано рух транспортного засобу під його керуванням, а також неможливо встановити особу водія на момент дорожньо-транспортної пригоди. Інших доказів, які б беззаперечно підтверджували факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 , матеріали справ не містять. На думку захисника, за відсутності належних доказів однієї з обов`язкових ознак складу адміністративних правопорушень відсутні правові підстави для притягнення його підзахисного до адміністративної відповідальності.
З огляду на викладене, захисник просив закрити провадження у справах на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП.
При цьому, визначений частиною другою статті 268 КУпАП перелік справ, розгляд яких здійснюється за обов`язкової присутності особи, не містить справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст. ст. 124 та 130 КУпАП. 
Відповідно до глави 21 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. 
ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02) , «Карнаушенко проти України»(Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02) .
Відтак, враховуючи необхідність дотримання строків розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановлених законом, суд прийшов до переконання щодо розгляду адміністративної справи за відсутності особи, яка притягається до адмінвідповідальності ОСОБА_1 .
Суд, заслухавши думку захисника, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП всебічно, повно та об`єктивно оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
За приписами ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч.2-5 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Для того, щоб виявити вказане правопорушення, той чи інший транспортний засіб має бути законно зупинений співробітниками поліції, в противному випадку протиправність зупинки (за умови відсутності задокументованого порушення Правил дорожнього руху та подальшим притягненням до відповідальності), може поставити під сумнів й саму подальшу процедуру виявлення «нетверезого водія».
Так, у своєму Рішенні від 15 березня 2019 року ВС у справі № 686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення водієм Правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а співробітники поліції можуть запиняти автомобіль, лише коли є факт правопорушення.
Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості і транспортного засобу.
Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).
Таким чином, об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП полягає в тому, що порушник має перебувати в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та обов`язково має керувати транспортним засобом.
Відсутність будь якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Тобто, об`єктивною стороною в даному правопорушенні є саме керування транспортним засобом.
Як вбачається з дослідженого у судовому засіданні відеозапису, будь-які об`єктивні дані, які б підтверджували, що ОСОБА_1 19.04.2026 о 01 год. 51 хв. керував транспортним засобом, зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення, відсутні. На відеозаписі не зафіксовано факту руху транспортного засобу під його керуванням, а також неможливо встановити, хто саме перебував за кермом автомобіля безпосередньо перед зупинкою чи на момент настання події.
Таким чином, матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б беззаперечно підтверджували факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 . Відтак одна з обов`язкових ознак складу інкримінованого адміністративного правопорушення не доведена, а всі сумніви щодо доведеності вини особи відповідно до принципу презумпції невинуватості підлягають тлумаченню на її користь.
За відсутності доказів керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, транспортним засобом при обставинах, вказаних у Протоколі, така особа у розумінні диспозиції ст. 130 КУпАП не є суб`єктом вчинення даного адміністративного правопорушення за ознакою відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, так як відсутні докази керування ним транспортним засобом на момент зупинення автомобіля працівниками поліції, і як наслідок не може нести відповідальність.
У відповідності до п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року «Судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Згідно п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005р. з наступними змінами «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту,а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв,незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП немає значення,протягом якого часу особа,яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів,що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту,коли останній почав рухатись.
Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів.
Однак, долучені до Протоколу відеозаписи, які додані, як доказ вчинення адміністративного правопорушення, не містять фіксації скоєння ОСОБА_1 будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі не фіксує керування ОСОБА_1 будь-яким транспортним засобом.
Будь яких належних та допустимих доказів, які б спростовували ці ствердження, суду не надано і про їх наявність невідомо.
Згідно приписів Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, (ст. 61) Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви відносно доведеності вини особи тлумачаться на його користь. (стаття 62).
Відповідно до ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 14 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».
Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Судом встановлено, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б беззаперечно підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у час та за обставин, зазначених у протоколах про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП. Зокрема, відсутні докази того, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції під час руху транспортного засобу або безпосередньо після його керування.
Наявні у справі матеріали, у тому числі відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, не містять відомостей, які б дозволяли достовірно встановити факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 . За таких обставин суд позбавлений можливості дійти беззаперечного висновку про наявність у його діях об`єктивної сторони адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП.
Враховуючи, що обов`язок доказування покладається на орган, який склав протоколи про адміністративні правопорушення, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, відсутність належних доказів виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Таким чином, суддя вимушений констатувати про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 частина 1 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі встановлення відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Тому провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 34, 35,130 ч.1, 247, 251, 252,266,280, 283, 284, 286 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя –

П О С Т А Н О В И В:
Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

  Суддя:	  	  Д. А. Кукса