Єдиний унікальний номер: 740/1491/26 
Номер провадження 2/728/773/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)

01 липня 2026 року Бахмацький районний суд Чернігівської області в складі: 
головуючої судді Глушко О.І.
при секретарі Коваленко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмач за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
ТОВ ФК «Суперіум» звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № Z40.702.70497 від 27.06.2017 в сумі 45172 грн 03 коп, яка виникла в зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою його умов.
Ухвалою суду від 08.06.2026 року відкрито провадження у справі з визначенням її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 01.07.2026 року.
Представник позивача - ТОВ ФК «Суперіум» в судове засідання не з`явився. У наданій заяві просив розглядати справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. Про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до положень п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України. У визначений судом строк відзиву на позов не подала.
В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з положень ч.1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як встановлено в судовому засіданні 27.06.2017 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Z40.702.70497 відповідно до умов якого останній надано грошові кошти на поточні потреби в сумі 24501 грн. 00 коп, включаючи витрати на страховий платіж, строком на 24 місяці, , з визначенням змінюваної процентної ставки 21,99% річних. Вказаний договір підписано власноручно позичальником(а.с.4 зворот-6).
Позивач свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі шляхом перерахування грошових коштів на транзитний рахунок № НОМЕР_1 , що підтверджується випискою з рахунку та ордером-розпорядженням №1 про видачу кредиту та ордером-розпорядженням № 2 про сплату страхового платежу від 27.06.2017(а.с.8).
15.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та Позивачем укладено Договір факторингу №15/11/23, за яким всі права вимоги клієнта за первинними договорами до боржників щодо погашення (стягнення, повернення) заборгованості, що виникли на підставі укладених між клієнтом та боржниками первинних договорів і підтверджені документацією, а також інші права вимоги за кредитними договорами, за плату були відступлені Позивачу (а.с.14-21, 22).
Згідно з розрахунком АТ «Ідея Банк» загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №Z40.702.70497 від 27.06.2017 року становить 45172 грн 03 коп, із яких: 16631 грн 65 коп - заборгованість за простроченим основним боргом, 28540 грн 38 коп - заборгованість за простроченими процентами та комісія: а саме: 28124 грн 11 коп - комісія, 416 грн 27 коп - проценти (а.с. 50). 
Із виписки по рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором №Z40.702.70497 від 27.06.2017 року за період з 27.06.2017 по 15.11.2023 року вбачається, що відповідачка періодично здійснювала погашення кредитної заборгованості (а.с. 47-50).
Відповідно до друкованого Реєстру боржників №1 від 15.11.2023 3 та довідки за заборгованістю боржника ОСОБА_1 , наданої Позивачем, ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» набуло права грошової вимоги до Відповідачки за кредитним договором №Z40.702.70497 від 27.06.2017 на суму 45172 грн.03 коп., яка складається з 16631 грн 65 коп - заборгованість за простроченим основним боргом, 28540 грн 23 коп - заборгованість по простроченими відсотками (а.с.21 зворот,26).
Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань підтверджується, що ТОВ ФК «Суперіум» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, основним видом економічної діяльності якого є Інші види кредитування (а.с.4).
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).
За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611, 625 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності.
За приписами ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги
Згідно зі ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги; правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою, що передбачено ч.1 ст. 512 ЦК України.
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, що визначено ст. 638 ЦК України.
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Правильність наданих позивачем розрахунків заборгованості не спростований відповідачкою в установленому законом порядку, вказаний розрахунок суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ.
01.04.2025 року позивачем надісланий відповідачці лист-претензія з вимогою виконати зобов`язання перед ТОВ «ФК «Суперіум» та сплатити заборгованість в загальному розмірі 45172 грн 03 коп (а.с.22 зворот).
Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання договору кредиту між АТ «Ідея банк» та відповідачкою, а в подальшому договору факторингу між АТ «Ідея банк» та ТОВ ФК «Суперіум», за яким ТОВ ФК «Суперіум», набуло право грошової вимоги АТ «Ідея банк» до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
При цьому, АТ «Ідея банк» виконало свої обов`язки по наданню кредиту, а відповідачка отримала кредитні кошти, однак не виконувала свої обов`язки за договором.
Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за комісією, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Про необхідність зазначення конкретного переліку послуг за обслуговування кредиту і їх погодження з споживачем, звертав увагу Верховний Суду у постановах від 07.04.2021 у справі №766/8096/20, від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19, від 06.11.2023 у справі № 204/224/21, від 31.08.2022 у справі № 202/5330/19.
У додатку № 1 до кредитного договору «Паспорт споживчого кредиту» визначено, що плата за обслуговування кредитної заборгованості становить 3,5 % щомісячно від початкової суми кредиту.
Однак ні договір кредиту та страхування, ні паспорт споживчого кредиту не містять конкретного переліку банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачці, та за які банком встановлена комісія.
Також позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх з споживачем при укладенні кредитного договору.
Крім того, у Постанові Верховного Суду від 16.11.2016 № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним.
Таким чином, нарахування комісії за обслуговування кредиту є безпідставним, а тому не підлягає до стягнення нарахована комісія у розмірі 28124 грн 11 коп.
Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідачки заборгованості за кредитним договором в сумі 17047 грн 92 коп, яка складається із: заборгованість за простроченим основним боргом в сумі 16631 грн 65 коп, заборгованість за простроченими відсотками - 416 грн 27 коп.
З відповідачки на користь позивача, відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути 1003 грн 72 коп судового збору, пропорційно розміру задоволених вимог (37,7 %).
Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» заборгованість за кредитним договором №Z40.702.70497 від 27.06.2017 року в загальному розмірі 17047 (сімнадцять тисяч сорок сім) грн. 92 коп, із яких: 16631 грн 65 коп - заборгованість за простроченим основним боргом, 416 грн 27 коп заборгованість за простроченими відсотками.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» 1003 грн 72 коп в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум», 04053, м.Київ, Вознесенський узвіз, 23-А, нежитлове приміщення №35А, ідентифікаційний код юридичної особи 42024152.
Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Заочне рішення суду може бути переглянуте Бахмацьким районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повне судове рішення складено 01.07.2026 року.

Суддя О.І. Глушко