СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року м. Харків Справа № 922/3457/23 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Слободін М.М., суддя Тихий П.В. , суддя Шутенко І.А.
за участю секретаря судового засідання Бєлкіної О.М.
за участю представників сторін:
прокурор – Лахтюк Л.В.
1-го відповідача – Агєєва Е.О.
2-го відповідача – Чередникова А.С.
представники інших учасників справи не з`явились
розглянувши апеляційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури на рішення господарського суду Харківської області від 05.12.2023, ухвалене в приміщенні господарського суду Харківської області в м. Харкові, повний текст складений 08.12.2023 (суддя Добреля Н.С.), у справі №922/3457/23
за позовом керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова, м. Харків, в інтересах держави, в особі:
1. Харківської міської ради, м. Харків,
2. Північно-Східного офісу Держаудитслужби, м. Харків,
до відповідачів:
1. Спеціалізованого комунального підприємства "ХАРКІВЗЕЛЕНБУД" Харківської міської ради, м. Харків,
2. Товариства з обмеженою відповідальністю "ГУД-ВІЛ", м. Суми,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів: Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, Харків,
про визнання недійсним рішення тендерного комітету, визнання недійсним договору, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради та Північно-Східного офісу Держаудитслужби звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до СКП "ХАРКІВЗЕЛЕНБУД" ХМР та ТОВ "ГУД-ВІЛ", в якій просить суд:
- визнати недійсним рішення тендерного комітету СПК "ХАРКІВЗЕЛЕНБУД" ХМР, оформлене протоколом його засідання від 04.12.2019 №361, яким вирішено визнати переможцем і акцептувати пропозицію ТОВ "ГУД-ВІЛ";
- визнати недійсним договір про закупівлю товарів від 16.12.2019 №697, укладений між СКП "ХАРКІВЗЕЛЕНБУД" ХМР та ТОВ "ГУД-ВІЛ";
- стягнути з ТОВ ""ГУД-ВІЛ" на користь СКП "ХАРКІВЗЕЛЕНБУД" ХМР 1.500.000,00 грн, а з СКП "ХАРКІВЗЕЛЕНБУД" ХМР одержані ним за рішенням суду 1.500.000,00 грн стягнути в дохід держави.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.08.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі №922/3457/23, залучено до участі у справі Східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів.

Рішенням господарського суду Харківської області від 05.12.2023 у справі № 922/3457/23 позов керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі Північно-Східного офісу Держаудитслужби залишено без розгляду. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, заступник керівника Харківської обласної прокуратури звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Харківської області від 05.12.2023 у справі №922/3457/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, судові витрати відшкодувати за рахунок відповідачів.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурора зазначає, що вказане судове рішення прийнято з порушенням, неправильним застосуванням норм матеріального (ст. 5 Закону України «Про публічні закупівлі», ст. ст. 15, 16, 203, 215, ч. 3 ст. 228 ЦК України) та процесуального права (ст. ст. 13, 73, 76, 77, 78, 79, 86, 236 ГПК України), а також неповним з`ясуванням судом обставин, які мають значення для справи, що призвело до неправомірної відмови у задоволенні позову прокурора.
Так, апелянт зазначає, що суд першої інстанції встановивши та погодившись із доводами прокурора про те, що ТОВ «ГУД-ВІЛ» порушив законодавство про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів проведеного СКП «Харківзеленбуд» Харківської міської ради тендера; уникнув установлених Законом України «Про публічні закупівлі» обмежень; протиправно усунув конкуренцію під час проведення публічної закупівлі; у незаконний спосіб одержав право на укладення спірного договору не на конкурентних засадах, суд першої інстанції, на думку прокурора, мав би визнати, що така поведінка суб`єкта господарювання не узгоджується із законною господарською діяльністю у сфері публічних закупівель, а отже, суперечить інтересам держави та суспільства, оскільки порушує правові та економічні засади функціонування вказаної сфери суспільних відносин, не сприяє, а навпаки, обмежує розвиток конкуренції у державі.
Крім того, апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення позову Північно-Східного офісу Держаудитслужби, оскільки ця служба є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у таких правовідносинах.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.01.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Харківської обласної прокуратури на рішення господарського суду Харківської області від 05.12.2023 у справі №922/3457/23. Призначено справу до розгляду на 08.02.2024.

19.01.2024 від представника ТОВ "ГУД-ВІЛ" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити заступнику керівника Харківської обласної прокуратури в задоволенні апеляційної скарги, рішення господарського суду Харківської області від 05.12.2023 р. №922/3457/23 залишити без змін. 

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.02.2024 оголошено про перерву у розгляді справи до 20.03.2024.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.03.2024 зупинено провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Харківської обласної прокуратури на рішення господарського суду Харківської області від 05.12.2023 у справі № 922/3457/23 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 918/1043/21 та оприлюднення повного тексту постанови. Зобов`язано сторін повідомити Східний апеляційний господарський суд про усунення обставин, що спричинили зупинення провадження у справі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.10.2024 поновлено апеляційне провадження у справі № 922/3457/23. Запропоновано учасникам справи протягом 15 днів з дня отримання даної ухвали надати апеляційному суду письмові пояснення із викладенням своєї правової позиції у справі з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові по справі №918/1043/21. Розгляд справи призначено на 12.11.2024.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.11.2024 оголошено про перерву у розгляді справи до 10.12.2024.

27.11.2024 від представника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова надійшли пояснення щодо окремого питання (в порядку ст.ст. 46, 55, ч. 5 ст. 161 ГПК України).

03.12.2024 від представника ТОВ "ГУД-ВІЛ" надійшли додаткові пояснення по справі.

05.12.2024 від представника Спеціалізованого комунального підприємства "ХАРКІВЗЕЛЕНБУД" Харківської міської ради надійшли пояснення по справі.
Судом апеляційної інстанції під час розгляду даної справи встановлено, що ухвалою Верховного Суду від 13.11.2024 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду передано справу №922/3456/23 з огляду на необхідність відступити від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 17.10.2024 у справі №914/1507/23, про те, що встановлене в установленому порядку порушення законодавства про захист економічної конкуренції є підставою для визнання недійсним договору, укладеного з переможцем закупівлі, відповідно до частини третьої статті 228 ЦК України", а також про наявність підстав для застосування правових наслідків, передбачених частиною третьою статті 228 ЦК України, у разі визнання недійсним правочину, вчиненого з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.12.2024 зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Харківської обласної прокуратури на рішення господарського суду Харківської області від 05.12.2023 у справі № 922/3457/23 до закінчення розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 922/3456/23.

06.01.2026 до Східного апеляційного господарського суду від Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова надійшло клопотання про поновлення провадження у справі.

07.01.2026 до Східного апеляційного господарського суду від Спеціалізованого комунального підприємства «Харківзеленбуд» Харківської міської ради надійшло клопотання про поновлення провадження у справі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 задоволено клопотання Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова та Спеціалізованого комунального підприємства «Харківзеленбуд» Харківської міської ради про поновлення провадження у справі № 922/3457/23. Поновлено апеляційне провадження у справі № 922/3457/23. Запропоновано учасникам справи у строк до 09.02.2026 надати апеляційному суду письмові пояснення із викладенням своєї правової позиції у справі з урахуванням висновків Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.12.2025 у справі № 922/3456/23. Розгляд справи призначено на 24.02.2026.

26.01.2026 від представника Спеціалізованого комунального підприємства "ХАРКІВЗЕЛЕНБУД" Харківської міської ради надійшли письмові пояснення з урахуванням висновків Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові від 19.12.2025 у справі № 922/3456/23

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.02.2026 оголошено про перерву у розгляді справи до 31.03.2026.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 31.03.2026 оголошено про перерву у розгляді справи до 21.04.2026.

14.04.2026 від керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова надійшло клопотання, в якому він просить зупинити провадження у справі № 922/3457/23 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/20111/23 та оприлюднення повного тексту судового рішення ухваленого за результатами такого розгляду.
Розглянувши вказане клопотання колегія суддів зазначає, що ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 08.04.2026 справу № 910/20111/23 за позовом заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради до 1) Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва», 2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Північно-Український Будівельний Альянс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Антимонопольний комітет України, про визнання недійсним рішення тендерного комітету, договору і стягнення коштів за касаційною скаргою Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2025 та рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2024 в цій справі повернути відповідній колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання.

В судове засідання, призначене на 21.04.2026, з`явився прокурор, представники відповідачів, представники інших учасників справи не з`явились, хоча були належим чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання, що підтверджується довідками про доставку електронного листа, сформованими в програмі Діловодство спеціалізованого суду.
Східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України просило розглядати справу за відсутності його представника.
Відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги, неявка представників сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду скарги, про що учасники справи були повідомлені ухвалами Східного апеляційного господарського суду, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі та додаткових поясненнях, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Як встановлено місцевим господарським судом, 15.11.2019 замовник СКП "ХАРКІВЗЕЛЕНБУД" ХМР опублікував оголошення в електронній системі публічних закупівель PROZORRO про проведення відкритих торгів за предметом закупівлі - Вироби для парків розваг, настільних або кімнатних ігор (виріб декоративний «Арка») код за ДК 021:2015 – 37530000-2 (ідентифікатор закупівлі №UA-2019-11-15-000150-c). Також замовником оприлюднено тендерну документацію для процедури закупівлі, яка затверджена рішенням тендерного комітету від 15.11.2019 протокол №341.
Очікувана вартість предмета закупівлі відповідно до оголошення та тендерної документації становила 1.670.000,00 грн з ПДВ.
Правом на участь у зазначеній процедурі закупівлі скористались:
1) ТОВ «ГУД-ВІЛ» з первинною пропозицією 1.669.000,00 грн з ПДВ;
2) ПП «ЛСВ МОНОЛІТ» з первинною пропозицією 1.650.000,00 з ПДВ.
Із протоколу розкриття тендерних пропозицій від 03.12.2019 вбачається, що переможцем процедури закупівлі код за ДК 021:2015 – 37530000-2 Вироби для парків розваг, настільних або кімнатних ігор (виріб декоративний «Арка») визначено ТОВ «ГУД-ВІЛ» з ціною тендерної пропозиції після закінчення аукціону (остаточна пропозиція) 1.500.000,00 грн з ПДВ.
Згідно з протоколом розгляду тендерних пропозицій від 04.12.2019 №361 тендерним комітетом замовника СКП "ХАРКІВЗЕЛЕНБУД" прийняті рішення (далі – Рішення тендерного комітету), зокрема, про: 1) відповідність тендерної пропозиції ТОВ «ГУД-ВІЛ» умовам тендерної документації; 2) визнання переможцем у відкритих торгах – ТОВ «ГУД-ВІЛ»; 3) намір укласти договір на закупівлю.
04.12.2019 на веб-сайті https://prozorro.gov.ua/ замовником СКП "ХАРКІВЗЕЛЕНБУД" ХМР розміщено повідомлення про намір укласти договір з ТОВ «ГУД-ВІЛ».
В подальшому, між СКП "ХАРКІВЗЕЛЕНБУД" ХМР як покупцем та ТОВ «ГУД-ВІЛ» як продавцем був укладений Договір про закупівлю товарів від 16.12.2019 №697 (надалі – Договір про закупівлю). Згідно з його умовами продавець зобов`язався в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передати у власність покупцеві товар, а покупець зобов`язався в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, прийняти та оплатити Товар, зазначений у Специфікації (Додаток №1), яка являється невід`ємною частиною даного Договору.
У Специфікації до Договору про закупівлю сторони погодили найменування товару, його кількість та вартість, а саме: виріб декоративний «Арка» 3,0*3,5 м у кількості 10 шт та вартістю 1.500.000,00 грн з ПДВ.
24.12.2019 на веб-сайті https://prozorro.gov.ua/ замовником СКП "ХАРКІВЗЕЛЕНБУД" ХМР був опублікований звіт про виконання Договору про закупівлю.
Рішенням Адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 23.09.2021 №70/98-р/к у справі №4/01-138-20 (далі – Рішенням АМКУ) визнано, що ПП «ЛСВ МОНОЛИТ» та ТОВ «ГУД-ВІЛ» вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді анти конкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів шляхом погодження своєї поведінки під час підготовки конкурсних закупівель «Prozorro», проведених СКП "ХАРКІВЗЕЛЕНБУД" ХМР закупівлю «код за ДК 021:2015 – 37530000-2 Вироби для парків розваг, настільних або кімнатних ігор (виріб декоративний «Арка»)».
Прокурор вважає, що вчинення відповідачем-2 ТОВ «ГУД-ВІЛ» порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів публічної закупівлі СКП "ХАРКІВЗЕЛЕНБУД" ХМР свідчить про наявність підстав для визнання Рішення тендерного комітету, оформленого протоколом від 04.12.2019 №361, як такого що завідомо суперечить інтересам держави та суспільства з умислу однієї сторони – ТОВ «ГУД-ВІЛ». При цьому, недійсність результатів спірної закупівлі свідчить про незаконність укладеного за її підсумками Договору про закупівлю.
Заперечуючи проти поданого СКП "ХАРКІВЗЕЛЕНБУД" ХМР зазначає, що ані на момент проведення процедури закупівлі та визначення переможця, ані на момент укладення Договору про закупівлю, ані на момент його повного виконання відподповідачу-1 не було відомо про Рішення АМКУ через його відсутність. На момент прийняття оскаржуваного Рішення тендерного комітету були відсутні підстави для відхилення тендерної пропозиції ТОВ «ГУД-ВІЛ», а тому відовідачем-1 не було допущено жодних порушень вимог Закону України «Про публічні закупівлі». Також відповідач зазначає, що прокурором не наведено жодних доводів у чому саме полягає завідомо суперечна мета складання протоколу від 04.12.2019 №361 та укладення Договору про закупівлю саме інтересам держави та суспільства.
У відзиві на позову заяву ТОВ «ГУД-ВІЛ» вказує, що прокурор у позовній заяві не вказує на наявність доказів або хоча б даних, що свідчили б про готовність або принаймні наявність намірів інших суб`єктів господарювання здійснити поставку відповідачу-1 обумовленого товару. Наведені в Рішенні АМКУ факти є лише непрямим доказом того, що учасники мали гіпотетичну можливість узгодити свої дії, проте жодним чином не доводить факту вчинення антиконкурентних узгоджених дій. Крім того відповідач зазначає, що під час участі в процедурі закупівлі відповідачем-2 не вчинено дій, які суперечать інтересам держави і суспільства.
У своїх поясненнях щодо позову прокурора Північно-Східний офіс Держаудитслужби зазначає, що оскільки укладений за результатами проведення закупівлі договір виконаний у повному обсязі, то підстав для проведення моніторингу та для вжиття заходів цивільно – правового характеру у Північно-східного офісу Держаудитслужби немає. При цьому, перевірка закупівель та моніторинг процедур закупівель, зазначеної у позові закупівлі в Харківської міської ради, позивачем-2 не проводились.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.
Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені статтею 16 Цивільного кодексу України.
Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово зазначала, що перелік способів захисту, визначений у частині другій статті 16 Цивільного кодексу України, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої вказаної статті). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див., зокрема, постанови від 05.06.2018 у справі №338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц (пункт 89), від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 15.09.2020 у справі №469/1044/17).
За наслідками задоволення позову має відбуватися поновлення (захист) майнових прав позивача або ж його інтереси можуть бути реалізовані, внаслідок чого він здатний буде набути прав.
Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові.
Така правова позиція викладена, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.04 2021 в справі № 910/10011/19.
У постанові від 05.06.2018 у справі №338/180/17 Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним.
Велика Палата Верховного Суду в пункті 104 постанови від 15.09.2022 у справі №910/12525/20 виснувала про те, що торги є правочином. Якщо вони завершуються оформленням договору купівлі-продажу, то оскаржити можна договір, а вимоги про визнання недійсними торгів (аукціону) та протоколу електронного аукціону не є належними та ефективними способами захисту.
Отже, саме по собі визнання недійсним рішення тендерного комітету про визначення переможця відкритих торгів, яке вже було реалізоване та вичерпало свою дію виконанням, не призведе до захисту інтересів держави і повернення отриманих на виконання договору коштів, а тому є неефективним способом захист порушеного права.
Відтак, вимога прокурора про визнання недійсним рішення тендерного комітету СПК "ХАРКІВЗЕЛЕНБУД" ХМР, оформлене протоколом від 04.12.2019 №361, яким вирішено визнати переможцем і акцептувати пропозицію ТОВ "ГУД-ВІЛ" задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги прокурора про визнання недійсним договору колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Отже, наявність підстав для визнання договору недійсним має встановлюватися судом на момент його укладення. Тобто, недійсність договору має існувати в момент його укладення, а не в результаті невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, що виникли на підставі укладеного договору.
Такі висновки Верховного Суду щодо застосування частини першої статті 215 Цивільного кодексу України викладені у численних постановах, зокрема у постанові від 24 квітня 2020 року у справі № 522/25151/14-ц, а також у постановах від 22 червня 2020 року у справі № 177/1942/16-ц, від 25 березня 2024 року у справі № 336/6023/20, та є усталеними.
Згідно з частиною першою статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Підставою недійсності спірного у цій справі договору прокурор визначив положення частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України та зазначив про те, що договір суперечить інтересам держави і суспільства, оскільки був укладений за результатом закупівлі, проведення якої відбулося з порушенням її учасниками законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів закупівлі, з порушенням встановленого Законом України "Про публічні закупівлі" принципу добросовісної конкуренції серед учасників, які проявили недобросовісну поведінку, що підтверджується рішенням Адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 23.09.2021 №70/98-р/к у справі №4/01-138-20.
Відповідно до частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.
Норми чинного законодавства не містять визначення понять "інтерес" загалом та "інтерес держави і суспільства" зокрема. Законодавство України не містить ні орієнтовного переліку сфер, у яких існують державні інтереси, ні критеріїв чи способів їх визначення.
Суд виходить з того, що державні інтереси - це інтереси, пов`язані з потребою у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (див. рішення Конституційного Суду України у рішенні № 3-рп/99 від 08 квітня 1999 року).
Поняття "інтереси держави" має невизначений зміст, і в кожному конкретному випадку необхідно встановити, порушені чи ні інтереси окремої особи або держави. Інтереси держави - це закріплена Конституцією та законами України, міжнародними договорами (іншими правовими актами) система фундаментальних цінностей у найбільш важливих сферах життєдіяльності українського народу і суспільства.
Відповідно до висновку Верховного Суду щодо застосування частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України, викладеного у постанові від 20 березня 2019 року у справі №922/1391/18, та який був підтверджений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 грудня 2025 року у справі №922/3456/23, аналіз частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України свідчить про те, що ознаками недійсного господарського договору, що суперечить інтересам держави і суспільства, є спрямованість цього правочину на порушення правового господарського порядку та наявність умислу (наміру) його сторін, які усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору. Метою такого правочину є його кінцевий результат, якого бажають досягти сторони. Мета завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що для правильного вирішення спору у цій справі при застосуванні частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України необхідно встановити, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення спірного договору, якою із сторін і в якій мірі виконано зобов`язання, а також наявність наміру (умислу) у кожної із сторін.
При цьому, суд зазначає, що не будь-які порушення актів цивільного законодавства, вчинені під час укладення договору, мають своїм наслідком невідповідність правочину інтересам держави і суспільства.
Наявність у сторін (сторони) правочину такого наміру (умислу) означає, що вони (вона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору і суперечність його мети інтересам держави і суспільства та прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків.
Отже, для застосування положень частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України, прокурор мав довести, що спірний правочин за своєю суттю є протиправним, спрямованим на порушення інтересів держави та суспільства.
Однак, як встановив суд першої інстанції, прокурор у позовній заяві в обґрунтування недійсності спірного договору на підставі частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України послався на те, що спірний договір був укладений з порушенням принципу добросовісної конкуренції серед учасників.
Тобто, фактично доводи прокурора зводяться до обставин порушення учасниками закупівлі правил конкуренції, які були допущені під час проведення процедур закупівлі, а не до того, що безпосередньо сам укладений договір порушує інтереси держави та суспільства.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 19 грудня 2025 року у справі № 922/3456/23 уточнила попередні висновки Верховного Суду щодо застосування частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України, які, зокрема містилися у постановах від 13 листопада 2024 року у справі № 911/934/23, від 17 жовтня 2024 року у справі №914/1507/23 та в інших постановах. Згідно з уточненими висновками Верховного Суду щодо застосування частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України ця норма права передбачає санкції конфіскаційного характеру, які передбачають стягнення усього отриманого за правочином на користь держави. Ці санкції спрямовані не на відновлення правового стану, який існував до порушення, а на покарання осіб, які порушили законодавчу заборону вчиняти правочин, який не відповідає інтересам держави і суспільства.
Конфіскація без вироку суду розглядається Європейським судом з прав людини як втручання у право власності, захищене статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Застосування наслідків, передбачених частиною третьою статті 228 Цивільного кодексу України, є втручанням держави у право власності приватних осіб. Тому підлягає застосуванню стаття 1 Першого протоколу до Конвенції, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
З огляду на конфіскаційний характер санкції, передбаченої частиною третьою статті 228 Цивільного кодексу України, який суд не може змінити, як і зменшити розмір, ця стаття може застосовуватися у виключних випадках порушення інтересів держави та суспільства, які, зокрема, можуть мати місце при вчинені особою кримінального злочину (тобто, за наявності обвинувального вироку суду, що набрав законної сили), або дій, якими державі та суспільству завдані значні збитки, а винна особа відповідно незаконно, безпідставно збагатилася (на суму, співставну із вартістю того, що стягується на користь держави, для дотримання принципу пропорційності втручання). Ця норма не може бути застосована у випадку порушення суб`єктом господарювання будь-яких норм чинного законодавства, яке регулює господарську діяльність, зокрема законодавства про захист конкуренції.
Дослідивши доводи, наведені прокурором в обґрунтування підстав недійсності спірного у цій справі договору, суд апеляційної інстанції встановив, що прокурор не надав доказів, які б підтвердили завідомо суперечливу інтересам держави і суспільства мету укладення спірного правочину, наявність його протиправних наслідків, а також умисел сторін на укладення договору, що суперечить зазначеним інтересам, зокрема, не довів спрямованість і відповідність спірного правочину ознакам, які б свідчили про посягання на суспільні, економічні чи соціальні основи держави і суспільства. При цьому, обвинувальний вирок у кримінальному провадженні, який би мав преюдиційне значення для цієї господарської справи, не виносився та прокурором суду не надавався.
Прокурор в обґрунтування позову послався лише на рішення Адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 23.09.2021 №70/98-р/к у справі №4/01-138-20.
Однак, як уже зазначалося вище, відповідно до висновку Верховного Суду щодо застосування частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України у випадку порушення суб`єктом господарювання законодавства про захист конкуренції, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 грудня 2025 року у справі № 922/3456/23, антиконкурентна поведінка учасника закупівлі не завжди має за мету завдати шкоди державі чи підірвати її інтереси і сама по собі не трансформує правочин у такий, що суперечить інтересам держави та суспільства у розумінні частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України. Ця норма права не може бути застосована у випадку порушення суб`єктом господарювання законодавства про захист конкуренції.
З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що обставини допущення учасниками спірної закупівлі і, зокрема 2-м відповідачем, при її проведенні порушення законодавства про захист економічної конкуренції, принципу добросовісної конкуренції, вчинення антиконкурентних узгоджених дій, на які послався прокурор в обґрунтування позову, не є підставами для визнання недійсним спірного договору з підстав його суперечності інтересам держави та суспільства.
Крім того, 2-й відповідач за порушення законодавства про захист економічної конкуренції вже поніс відповідальність у вигляді покладеного на нього рішенням Антимонопольного комітету штрафу.
Прокурор не надав доказів наявності на ринку на час проведення спірної закупівлі більш вигідних для замовника (відповідача-1) цінових пропозицій, як і не надано доказів того, що товар за Договором про закупівлю був поставлений за завищенням цін або того, що аналогічні товари могли бути поставлені з використанням менших ресурсів.
Суд враховує те, що прокурор не посилався на ці обставини та на обставини того, що внаслідок укладення спірного у цій справі договору держава понесла майнову шкоду, переплатила кошти, не доводив ці обставини.
Предметом закупівлі були вироби для парків розваг, настільних або кімнатних ігор (виріб декоративний «Арка») код за ДК 021:2015 – 37530000-2 (ідентифікатор закупівлі №UA-2019-11-15-000150-c). Спірний договір є виконаним його сторонами у повному обсязі, що підтверджується звітом про виконання договору про закупівлю, сформованим 24.12.2019.
Враховуючи викладене, судова колегія доходить висновку про відсутність підстав для визнання недійсним спірного договору за статтею 228 Цивільного кодексу України, а також і для застосування особливого виду наслідків недійсності такого правочину, визначених частиною третьою статті 228 Цивільного кодексу України, оскільки прокурор не довів наявності суперечності спірного договору інтересам держави та суспільства.
Щодо заяви відповідача-1 про сплив позовної давності колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.
Таким чином, оскільки у задоволенні даного позову відмовлено, позовна давність не підлягає застосуванню.
Також, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо залишення без розгляду позову Північно-Східного офісу Держаудитслужби, оскільки укладений за результатами проведення закупівлі договір виконаний у повному обсязі, то підстави для проведення моніторингу та для вжиття заходів цивільно правового характеру, у Північно-східного офісу Держаудитслужби були відсутні. При цьому, перевірка закупівель та моніторинг процедур закупівель, зазначеної у позові закупівлі в Харківської міської ради, Північно-Східним офісом Держаудитслужби не проводились. Мета та підстави представництва прокурором інтересів держави в суді визначені частиною третьою статі 23 Закону України «Про прокуратуру». Метою представництва прокурором інтересів держави є захист законних інтересів держави у разі їх порушення або загрози порушення. Інтереси Північно-Східного офісу Держаудитслужби у вказаній справі не порушені.

Доводи апелянта, що вчинення дій, що усувають конкуренцію, створюють видимість «штучної» конкуренції, нівелюють принципи добросовісності, відкритості, змагальності під час проведення публічних закупівель, у будь-якому разі порушують інтереси держави та мають певні юридичні наслідки не знайшли підтвердження в матеріалах справи, оскільки доказів заподіяння шкоди місцевому бюджету у матеріалах справи не міститься, а отже шкода інтересам суспільства чи державі не завдана внаслідок вчинення оспорюваного правочину.
Зазначене наводить дана колегія суддів, опираючись на висновки, викладені у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 922/3456/23, про що вказано в мотивувальній частині цієї постанови.
Зважаючи на викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення, а рішення місцевого господарського суду підлягає зміні із викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови, тоді як решту рішення слід залишити без змін. 
З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до статті 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається на скаржника.
Керуючись статтями 129, 256, 269-270, 273, п. 2 ч. 1 ст. 275, п. 4 ч. 1 ст. 277, ст.ст. 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Харківської обласної прокуратури на рішення господарського суду Харківської області від 05.12.2023 у справі № 922/3457/23 залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Харківської області від 05.12.2023 у справі № 922/3457/23 змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови.
В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 05.12.2023 у справі № 922/3457/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.
Порядок і строки її оскарження визначені у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена 30.04.2026.

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя П.В. Тихий 

Суддя І.А. Шутенко