Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2026 р. № 520/11166/26
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, 3 під., 2 пов., м.Харків, Харківський р-н, Харківська обл., ЄДРПОУ 14099344) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із зазначеним позовом, в якому просить суд:
- протиправною відмову Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області від 14.04.2026 у перерахунку та виплаті пенсії по інвалідності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за період з травня 2025 по лютий 2026 рік;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) пенсію по інвалідності за період з травня 2025 по лютий 2026 рік.
В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що відповідачем було вчинено протиправні дії, які полягають у припиненні виплати встановленої позивачу пенсії по інвалідності, з травня 2025 по лютий 2026 року.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.05.2026 відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів.
Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана сторонам по справі до електронного кабінету через систему "Електронний суд", що підтверджується довідкою про доставку до електронного кабінету ЄСІТС.
Відповідач, скориставшись своїм правом на надання відзиву, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, адже діяв в межах та у спосіб, визначений чинним законодавством.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Позивач є колишнім військовослужбовцем, проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .
Згідно з наявними в матеріалах справи копіями довідок про обставини травми, 13.06.2018 року позивач отримав торако-скелетне поранення, осколкове проникаюче поранення грудної клітки зліва з наявністю чужорідного тіла лівої легені, поранення визначене як таке, що пов`язане із захистом Батьківщини.
У подальшому, 14.11.2022, поблизу м. Соледар Бахмутського району Донецької області, внаслідок артилерійського обстрілу позицій, позивач отримав осколкове поранення шиї.
13.02.2023 року позивач отримав вогнепальне осколкове поранення правої гомілки, а 23.05.2023 року - вогнепальне сліпе уламкове поранення правої сідниці.
Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК №319510, серії 12 ААГ від 08.05.2024, ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності. Дата чергового переогляду – 30.04.2025. У довідці про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 30.05.2024 №116413, позивачу встановлено 80% втрати працездатності, що настала внаслідок травм, пов`язаних із проходженням військової служби. 
На підставі встановленої групи інвалідності, ОСОБА_1 призначено пенсію відповідної категорії.
У встановлений медико-соціальної експертною комісією строк, 30.04.2025, позивач переогляд не пройшов.
У травні 2025 року, за твердженням позивача, він перестав отримувати пенсійні виплати, попри встановлений чинним законодавством строк автоматичного продовження групи інвалідності, у зв`язку з введенням воєнного стану на території України.
У подальшому, 03.02.2026 позивачу заочно проведено черговий переогляд експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування осіб Комунального некомерційного підприємства "Міська клінічна багатопрофільна лікарня №25" Харківської міської ради.
Згідно витягу з рішення експертної команди від 04.02.2026 №35/26/168/ВТ, 03.02.2026 позивачу проведено черговий переогляд та встановлено І групу інвалідності підгрупи Б за загальним захворюванням. Дата повторного оцінювання – 01.03.2028.
16.03.2026 позивач звернувся на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою щодо причин припинення здійснення нарахування та виплати пенсії по інвалідності, встановленої з 30.04.2024.
Листом від 14.04.2026 відповідач повідомив, що припинив нарахування та виплату пенсії позивачу з 01.07.2025 на підставі пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338, яким визначено, що особам з інвалідністю, повторний огляд яким був призначений з 1 січня 2025 року, але які не змогли його своєчасно пройти, строк інвалідності продовжується до дати прийняття рішення за результатами проведення оцінювання повсякденного функціонування, але не довше ніж до 1 липня 2025 року.
Позивач вважає, що встановлена група інвалідності, у зв`язку із введенням воєнного стану має автоматичне продовження, попри встановлений строк проходження переогляду, а отже відповідачем вчинено протиправні дії, які виразились у припиненні виплати пенсії по інвалідності у період з травня 2025 року по лютий 2026 року, всупереч приписам постанови Кабінету Міністрів України №1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи», постанови Кабінету Міністрів України від 30.03.2022 №390 «"Про внесення до деяких постанов Кабінету Міністрів України змін щодо строку повторного огляду осіб з інвалідністю та продовження строку дії деяких медичних документів в умовах воєнного стану". На переконання позивача, відповідачем фактично змінено правову підставу призначення пенсії: з пенсії, пов`язаної із проходженням військової служби та захистом Батьківщини, на пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання, що є безпідставним та суперечить наявним медичним документам і встановленим обставинам отримання поранень.
Зазначені дії відповідача стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом від 09.07.2003 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).
Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно зі статтею 34 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться тільки за їх заявою.
Статтею 35 Закону № 1058-IV передбачено, що у разі зміни групи інвалідності пенсія в новому розмірі виплачується з дня зміни групи інвалідності. Якщо особі встановлено інвалідність нижчої групи, пенсія виплачується за попередньою групою до кінця місяця, в якому змінено групу інвалідності. У разі визнання особи, яка пройшла повторний огляд, здоровою пенсія виплачується до кінця місяця, по який встановлено інвалідність.
У разі якщо особа не з`явилася для проведення оцінювання (повторного оцінювання) повсякденного функціонування особи у визначений для цього строк, виплата пенсії по інвалідності зупиняється з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому мало бути проведено оцінювання (повторне оцінювання) повсякденного функціонування такої особи.
У разі якщо строк оцінювання повсякденного функціонування особи пропущено особою з інвалідністю з поважних причин або у разі наступного визнання її особою з інвалідністю виплата пенсії по інвалідності поновлюється з дня, з якого припинено виплату, до дня проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, але не більш як за три роки, якщо експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи визнає її за цей період особою з інвалідністю. При цьому якщо під час наступного оцінювання повсякденного функціонування особі з інвалідністю встановлено іншу групу інвалідності (вищу або нижчу), пенсія за зазначений період виплачується за попередньою групою інвалідності.
Експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи зобов`язані до запровадження електронної інформаційної взаємодії між відповідними інформаційно-комунікаційними системами повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду України про результати оцінювання повсякденного функціонування особи в частині встановлення інвалідності у порядку, визначеному законодавством.
Відповідно до пункту 14-6.1 розділу IV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV для осіб з інвалідністю та дітей з інвалідністю, яким призначено пенсію по інвалідності або пенсію у зв`язку з втратою годувальника, у яких строк припинення виплати такої пенсії припадає на період дії воєнного стану, надзвичайного стану в Україні, у разі неможливості проходження повторного огляду або оцінювання повсякденного функціонування особи з причин, визначених Кабінетом Міністрів України, виплата пенсії продовжується до дати проведення повторного огляду або оцінювання повсякденного функціонування особи або протягом шести місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану, надзвичайного стану в Україні (для осіб, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом у період дії воєнного стану, - не менш як на весь строк їхньої військової служби). Якщо при повторному огляді, оцінюванні повсякденного функціонування особі з інвалідністю встановлено іншу групу (підгрупу) інвалідності, розмір пенсії, виплату якої продовжено відповідно до цього пункту, переглядається з місяця, наступного за місяцем надходження повідомлення про встановлення інвалідності до територіального органу Пенсійного фонду України.
Основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності визначено Законом України від 06.10.2005 «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» № 2961-IV (далі - Закон № 2961-IV).
Відповідно до статті 1 Закону № 2961-IV, медико-соціальна експертиза - встановлення ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, групи інвалідності, причини і часу їх настання, а також доопрацювання та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю) в рамках стратегії компенсації на основі індивідуального реабілітаційного плану та комплексного реабілітаційного обстеження особи з обмеженням життєдіяльності.
Згідно частини 8 статті 7 Закону № 2961-IV (в редакції на час встановлення позивачу групи інвалідності) медико-соціальні експертні комісії визначають групу інвалідності, її причину і час настання.
У зв`язку із припиненням повноважень медико-соціальних експертних комісій, з метою запровадження нового порядку встановлення інвалідності, 15.11.2024 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1338 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» (далі - постанова №1338).
За приписами пункту 2 постанови №1338, з 1 січня 2025 р. експертиза щодо встановлення інвалідності відповідно до законодавства для повнолітніх осіб проводиться експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи, сформованими відповідно до Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою (далі - експертні команди), до складу яких можуть входити лікарі, які мають право проводити оцінювання повсякденного функціонування особи відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою, а також Центром оцінювання функціонального стану осіб відповідно до Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою; проведення оцінювання повсякденного функціонування особи організовується в кластерних та надкластерних закладах охорони здоров`я відповідно до Положення про експертну команду з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою.
Згідно з пунктом 3 Постанови № 1338, з моменту припинення повноважень, прав і обов`язків медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи встановлення інвалідності повнолітнім особам, здійснення інших повноважень, прав і обов`язків, визначених Положенням про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою, здійснюється експертними командами відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою .
Особам з інвалідністю, повторний огляд яких був призначений з 1 січня 2025 р., але які не пройшли його своєчасно, строк інвалідності продовжується до дати прийняття рішення за результатами проведення оцінювання повсякденного функціонування, але не довше ніж до 1 липня 2025 року.
У разі коли особі інвалідність (із зазначенням строку повторного огляду) була встановлена до набрання чинності цією постановою, відповідно до Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи», і строк повторного огляду припав на період воєнного стану на території України, але яка відповідно до постанови Кабінету Міністрів від 8 березня 2022 р. № 225 «Деякі питання порядку проведення медико-соціальної експертизи на період воєнного стану на території України» не проходила такий повторний огляд в медико-соціальних експертних комісіях: чоловіки віком від 25 до 60 років, яким була встановлена друга або третя група інвалідності із зазначенням строку повторного огляду, зобов`язані у період з 1 квітня 2025 р. до 1 листопада 2025 р. пройти оцінювання повсякденного функціонування відповідно до Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого цією постановою; інші особи, за винятком тих, кого неможливо направити на проведення оцінювання повсякденного функціонування, проходять оцінювання повсякденного функціонування до 1 квітня 2026 року.
Судовим розглядом встановлено, що позивачу 30.04.2024 була встановлена ІІ група інвалідності строком на 1 рік. Встановлено 80% втрати працездатності. Тобто, групу інвалідності позивач отримав до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1338, до 15.11.2024.
До числа тих, кого неможливо направити на проведення оцінювання повсякденного функціонування, належать: особи, місцем проживання яких є території, що включені до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Міністерством розвитку громад та територій, для яких не визначена дата завершення бойових дій або тимчасової окупації; особи, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися, не чують, не розмовляють, не бачать (на обидва чи одне око), не мають очей (ока), кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, в яких наявне онкологічне захворювання, інтелектуальні порушення чи психічні розлади, церебральний параліч або інші паралітичні синдроми, причина інвалідності з дитинства.
Для осіб, направлення яких на проведення оцінювання повсякденного функціонування є неможливим відповідно до підстав, визначених абзацами дванадцятим, п`ятнадцятим – сімнадцятим цього пункту, оцінювання повсякденного функціонування переноситься на строк після припинення або скасування воєнного стану, але не пізніше шести місяців після його припинення або скасування.
При цьому інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) для таких осіб продовжується до останнього числа шостого місяця після припинення або скасування воєнного стану, якщо раніше не буде проведено оцінювання повсякденного функціонування особи. Абзаци п`ятнадцятий - вісімнадцятий цього пункту не застосовуються для осіб з інвалідністю з числа військовослужбовців Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту та чоловіків віком від 25 до 60 років, яким була встановлена друга або третя група інвалідності, із зазначення строку повторного огляду.
Отже, системний аналіз викладених вище правових норм надає підстави стверджувати, що у зв`язку з введенням на території України воєнного стану, державою створені правові засади щодо проведення медико-соціальної експертизи на період дії воєнного стану на території України, при цьому інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) продовжено до останнього числа шостого місяця після припинення/скасування періоду дії воєнного стану, якщо раніше не було проведено повторний огляд.
Отже Кабінетом міністрів України автоматично було продовжено виплату пенсій по інвалідності.
У подальшому, Законом № 4170-ІХ від 19.12.2024 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування медико-соціальної експертизи та впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» унормовано, що у разі якщо особі інвалідність установлена до введення в дію цього Закону і строк повторного огляду припав на період воєнного стану на території України, але така особа не проходила повторний огляду у медико-соціальних експертних комісіях, то такі особи, за виключенням визначених у Постанові № 1338 осіб, яких неможливо направити на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, зобов`язані пройти оцінювання повсякденного функціонування особи у такий строк: чоловіки віком від 25 до 60 років – у період з 01 квітня 2025 року до 01 листопада 2025 року; інші особи - до 01 квітня 2026 року.
При цьому, в абзаці вісімнадцятому пункту 3 Постанови № 1338 визначено, що на чоловіків віком від 25 до 60 років, яким встановлена друга або третя група інвалідності, із зазначенням строку повторного переогляду, не поширюються положення, зокрема абзаців п`ятнадцять-сімнадцять цього пункту, якими якраз і визначено осіб, які належать до числа тих, кого неможливо направити на проведення оцінювання повсякденного функціонування, зокрема тих осіб, місцем проживання яких є території, що включені до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Міністерством розвитку громад та територій, для яких не визначена дата завершення бойових дій або тимчасової окупації.
Судом встановлено, згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №692397 позивачу з 30.04.2024 встановлена ІІ група інвалідності (травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби), дата чергового переогляду 30.04.2025.
Тобто, інвалідність другої групи позивачем набуто в статусі військовослужбовця - пов`язана із проходженням військової служби, до набрання чинності Постановою № 1338 (до 15.11.2024), а також до набрання чинності Законом №4170-ІХ, та строк повторного огляду припав на період воєнного стану на території України, у зв`язку з чим позивачу продовжувалася виплата пенсії. З 01.07.2025 виплату пенсії позивачу призупинено.
Суд зазначає, що оскільки інвалідність була встановлена позивачу до набрання чинності Постановою № 1338, та строк повторного огляду припав на період воєнного стану на території України - 30.04.2025, а ІІ група інвалідності позивачу встановлена у зв`язку з проходженням військової служби, то позивач належить до категорії осіб з інвалідністю з числа військовослужбовців Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, на яких не поширюється дія абзаців п`ятнадцять-вісімнадцять пункту 3 Постанови №1338.
На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що до 03.02.2026 (на момент повторного переогляду експертною командою) інвалідність позивача у межах спірних правовідносин вважалася продовженою, тому відповідачем протиправно припинено нарахування позивачу пенсії по інвалідності.
У ході судового розгляду позивач наполягав на тому, що пенсійним органом припинено виплату пенсії з травня 2025 року. Натомість матеріали справи не містять доказів даного ствердження. Відповідачем у справі не заперечується факт припинення нарахування та виплати позивачу пенсії по інвалідності з 01.07.2025, що також підтверджується матеріалами справи. Отже суд не знаходить підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити пенсію саме з травня 2025 року.
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності за період з травня 2025 по лютий 2026 рік, суд зазначає, що предметом спору у межах даного публічно-правового спору є дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які виразилися у припиненні виплати позивачу пенсії по інвалідності.
Натомість обставин проведення перерахунку пенсії позивача судом в даній адміністративній справі за спірний період не встановлено, оскільки відповідачем фактично припинено нарахування та виплату призначеної раніше пенсії по інвалідності і саме ці дії підлягають оскарженню.
Отже в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області щодо припинення нарахування та виплати пенсії по інвалідності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за період з липня 2025 по лютий 2026 року та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити та виплатити пенсію по інвалідності ОСОБА_1 за період з 1 липня 2025 по 03 лютого 2026 року.
Що стосується твердження позивача про те, що відповідач фактично змінив правову підставу призначення пенсії з пенсії, пов`язаної із проходженням військової служби та захистом Батьківщини, на пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання, суд зазначає наступне.
Згідно витягу рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 04.02.2026 №35/26/168/ВТ, з 03.02.2026 позивачу встановлено І групу інвалідності підгрупи Б строком до 01.03.2028 за загальним захворюванням.
Порядок оскарження рішень експертних команд врегульований Законом України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 №2801-ХІІ (зі змінами) та постановою Кабінету Міністрів України №1338.
Судовим розглядом не встановлено факту оскарження позивачем рішення експертної команди, яким встановлено, що інвалідність позивача належить до категорії «загальне захворювання».
Враховуючи викладене, відповідач не наділений правом змінювати правові підстави призначення пенсії, натомість, керується під час такого призначення висновками профільних установ. Тож доводи позивача про зміну відповідачем правових підстав для призначення пенсії з пенсії, пов`язаної із проходженням військової служби на пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання судом не приймаються до уваги. 
Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу в судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Розподіл судових витрат зі сплати судового збору відповідно до статті 139 КАС України не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, 3 під., 2 пов., м.Харків, Харківський р-н, Харківська обл., ЄДРПОУ 14099344) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області щодо припинення нарахування та виплати пенсії по інвалідності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за період з липня 2025 по лютий 2026 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити та виплатити пенсію по інвалідності ОСОБА_1 за період з 1 липня 2025 по 03 лютого 2026 року.
У задоволенні решти позовних вимог –відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Дмитро ВОЛОШИН