МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2026 р.  	№ 400/8995/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу 

за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	

до відповідача	Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , Військова частина НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 , 	

про	визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,	

ВСТАНОВИВ:
І. Зміст позовних вимог
До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач 1) та Військової частини НОМЕР_2 (далі - відповідач 2), в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування і не виплати в повній мірі ОСОБА_1 грошового забезпечення за квітень 2025 та додаткової винагороди, яка визначена постановою КМУ від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 30 000 грн. з розрахунку на місяць в період з березня по квітень 2025 року, за виконання ним бойових (спеціальні) завдань необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування і не виплати в повній мірі ОСОБА_1 грошового забезпечення за квітень 2025 та додаткової винагороди, яка визначена постановою КМУ від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 30 000 грн. з розрахунку на місяць в період з березня по квітень 2025 року, за виконання ним бойових (спеціальні) завдань необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати в повній мірі ОСОБА_1 грошове забезпечення за квітень 2025 року та додаткову винагороду, яка визначена постановою КМУ від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 30 000 грн. з розрахунку на місяць в період з березня по квітень 2025 року, за виконання ним бойових (спеціальні) завдань необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
ІІ. Виклад позицій сторін
Позовна заява обґрунтована тим, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка знаходилась в підпорядкуванні військової частини НОМЕР_1 . Позивач стверджує, що з березня по квітень 2025 він здійснював бойові (спеціальні) завдання необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та мав право на виплату додаткової винагороди у розмірі 30 000 гривень відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 №168. Однак, за спірний період виплата додаткової винагороди, яка визначена постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» не відбувалась в порушенням вимог чинного законодавства, адже не виплачувалась, а саме не в розмірі 30 000 грн. з розрахунку на місяць, протиправно не нараховано позивачу.
Відповідач 1 проти позову заперечив і зазначив, що військова частина НОМЕР_1 є правонаступником військової частини НОМЕР_2 , в якій позивач проходив військову службу в період до 21.04.2025. Позивач в березні та квітні 2025 року не виконував бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) командира військової частини, тому відповідні бойові розпорядження та записи в журналі бойових дій військової частини відсутні. Окрім того, в період з 10.03.2025 по 11.03.2025 позивач взагалі перебував на лікуванні, а з 12.03.2025 по 18.03.2025 був звільнений від виконання обов`язків військової служби. Перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій не є достатньою підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн, передбаченої постановою № 168. Також, відповідач 1 наполягає, що позивач звернувся до суду за межами встановленого строку, оскільки станом на 21.04.2025 позивачу було достовірно відомо (та не могло не бути відомо) про нараховані та виплачені йому суми під час проходження військової служби в військовій частині НОМЕР_1 . Водночас, до суду він звернувся 20.08.2025. Відтак, на думку відповідача 1, позов підлягає залишенню без розгляду. Також, відповідач 1 просив відмовити у задоволенні позову.
ІІІ. Рух справи
Ухвалою суду від 26.08.2025 року відкрито провадження по справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Ухвалою від 09.10.2025 суд витребував у відповідача 1 копії грошового атестату ОСОБА_1 та відомості про його вручення позивачу; копії наказів про включення та виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . 
Вимоги ухвали відповідачем 1 виконані.
ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 28.02.2025 №66 сержант військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , командир взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 , з “28” лютого 2025 року прибув з Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» в пункт тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_2 в район безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Харківській області. 
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 10.03.2025 №79 сержант військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , командир 2 кулеметного відділення кулеметного взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , вибув до військової частини НОМЕР_3 на стаціонарне лікування з 10.03.2025.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 11.03.2025 №80 сержант військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , командир 2 кулеметного відділення кулеметного взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , прибув з лікування у військовій частині НОМЕР_3 . 
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 12.03.2025 №81 сержант військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , командир 2 кулеметного відділення кулеметного взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , був звільнений від виконання службових обов`язків з 12.03.2025 по 18.03.2025 (включно) на підставі консультаційного висновку №22742 від 11.03.2025. 
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 21.04.2025 №124 сержант військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , командир 2 кулеметного відділення кулеметного взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 , вибув у військову частину НОМЕР_4 .
В наказі від 21.04.2025 №124 зазначено, що в період з 01.04.2025 по 21.04.2025 додаткова винагорода за безпосередню участь військовослужбовців в бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії у розмірі 30000,00 грн відсутня.
З картки особового рахунку позивача суд встановив, що за березень 2025 року позивачу нараховано грошове забезпечення в розмірі 24246,89, яке виплачено 10.03.2025, за квітень 2025 року – в розмірі 39627,61 грн, яке виплачено 10.04.2025, 10.05.2025. Факт виплати підтверджується наданою позивачем банківською випискою щодо руху коштів по його рахунку. 
З картки особового рахунку вбачається, що додаткова винагорода за березень і квітень 2025 року позивачу не нарахована і не виплачена.
З заяви відповідача 1 встановлено, що військова частина НОМЕР_2 (відповідач 2) розформована, справи, майно а особовий склад передано до військової частини НОМЕР_1 (відповідач 1). 
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 30000,00 грн за березень-квітень 2025 року, позивач звернувся до суду. 
V. Джерела права
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон №2011-XII).
Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року ухвалена постанова № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» .
Пунктом 1-1 постанови № 168 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період воєнного стану:
- військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;
- військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), виплачується додаткова винагорода у розмірі 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань відповідно до умов, визначених Міністерством оборони;
- військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.
Військовослужбовцям, які обіймають посади керівного та інструкторсько-викладацького складу у навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах), щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі від 15000 до 30000 гривень з урахуванням їх рівня підготовки (кваліфікації) пропорційно часу здійснення підготовки та навчання персоналу в розрахунку на місяць відповідно до переліку посад керівного та інструкторсько-викладацького складу в навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах), затвердженого керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Розмір додаткової винагороди за категоріями посад керівного та інструкторсько-викладацького складу у навчальних військових частинах (навчальних центрах, навчальних підрозділах) встановлюється згідно з додатком.
Згідно з пунктом 1-2 постанови № 168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07 червня 2018 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).
Згідно із пунктом 2 Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
Пунктом 3 Порядку № 260 установлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 30.01.2023 за №177/39233, доповнено Порядок № 260 новим розділом «XXXIV Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану».
Так, згідно із пунктом 2 розділу XXXIV Порядку № 260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:
30000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):
з інтенсивної підготовки для ведення воєнних (бойових) дій у складі військових частин (підрозділів), включених до складу резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави;
з управління угрупованнями військ (сил) у складі розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України;
з управління підпорядкованими силами та засобами відповідно до завдань, які покладаються на Адміністрацію Державної спеціальної служби транспорту, у складі розгорнутих пунктів управління Державної спеціальної служби транспорту;
у складі робочої групи або одиночним порядком, визначені Головнокомандувачем Збройних Сил України, начальником Генерального штабу Збройних Сил України, у межах областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії;
з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів поза районами ведення бойових дій;
у складі діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України;
із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій;
з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури (у тому числі об`єктів транспортної інфраструктури - військовими частинами та підрозділами Державної спеціальної служби транспорту).
Відповідно до пункту 4 розділу XXXIV Порядку № 260 підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи) у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Вказані документи, згідно їх функціонального призначення, повинні мати індивідуальний характер щодо юридичної ситуації конкретної особи, тобто стосуватися не обставин діяльності військової частини (установи, організації) (наприклад, їх функціонування як таких, визначення їх завдань), а саме конкретної особи (містити відомості про її залучення/участь у бойових (спеціальних) завданнях.
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункт 10 розділу XXXIV Порядку № 260).
VІ. Оцінка суду.
З аналізу зазначених вище норм права вбачається, що для виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень повинна бути підстава - виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями), відповідний рапорт безпосереднього командира та наказ командира військової частини, де зазначено коли (період) та відповідно до яких бойових наказів (розпоряджень) військовослужбовець виконував завдання та має право на отримання додаткової винагороди.
Водночас, матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів виконання позивачем бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у період з 01.03.2025 по 21.04.2025.
Відповідач таких відомостей до суду не надав, стверджуючи, що в позивач в березні та квітні 2025 року не виконував бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) командира військової частини, тому відповідні бойові розпорядження та записи в журналі бойових дій військової частини відсутні. 
Натомість і позивач не вказав, яку участь він брав у діях та заходах, необхідних для забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у спірний період, що не дало суду підстав для сумніву, що твердження відповідача про незалучення позивача у спірний період до виконання бойових (спеціальних) завдань відповідає дійсності.
Суд зазначає, що за період невключення позивача до бойових розпоряджень та відповідно незалучення до виконання бойових (спеціальних) завдань у позивача не виникло права на отримання даного виду додаткової винагороди у розмірі 30000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань.
Також, не знайшло підтвердження в ході розгляду справи посилання позивача на невиплату йому грошового забезпечення за квітень 2025 року. Так, матеріали справи свідчать про те, що таке забезпечення було виплачено позивачу 10.04.2025, 10.05.2025. З картки особового рахунку позивача суд встановив, що за березень 2025 року позивачу нараховано грошове забезпечення в розмірі 24246,89, яке виплачено 10.03.2025, за квітень 2025 року – в розмірі 39627,61 грн, яке виплачено 10.04.2025, 10.05.2025.
Оцінюючи посилання відповідача на порушення позивачем строку звернення до суду, суд вважає помилковим, оскільки позивач 21.04.2025 не був звільнений з військової служби, відтак, підстави для застосування до нього ч. 2 ст. 233 КЗоТ відсутні. Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України №1-р/2025 від 11.12.2025р. ч.1 ст.233 КЗпП України визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат.
VІІ. Висновки суду
Як передбачено частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Підсумовуючи викладене, у ході розгляду справи не підтверджено обставин протиправності бездіяльності відповідачів в частині невиплати позивачу грошового забезпечення за квітень 2025 року, не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди виходячи з розрахунку 30000,00 грн, а тому як основні, так і похідні вимоги задоволенню не підлягають.
За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.
VІІІ. Розподіл судових витрат
В зв`язку з відмовою у задоволенні позову суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 НОМЕР_7 ) відмовити. 

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко