ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, тел./факс (0432)55-80-00, (0432)55-80-06 E-mail: inbox@vn.arbitr.gov.ua 
___________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"22" червня 2026 р. Cправа № 902/232/26   
Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Андрущенко Г.В., 
за участю представників сторін:
позивача: Кучерява Вікторія Федорівна (поза межами суду)
відповідача: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи 
за позовом: Фізичної особи-підприємця Шкатули Руслана Сергійовича ( АДРЕСА_1 )
до: Фізичної особи-підприємця Чернісєвича Вячеслава Борисовича ( АДРЕСА_2 )
про: стягнення 40 776,67 грн
В С Т А Н О В И В :
Фізична особа-підприємець Шкатула Руслан Сергійович звернувся з позовом до Господарського суду Вінницької області до Фізичної особи-підприємця Чернісєвича Вячеслава Борисовича про стягнення 40 776,67 грн заборгованості з яких 29 400,00 грн основного боргу, 10 336,00 грн неустойки, 91,82 грн 3% річних та пені 948,85 грн за договором поставки №961 від 14.01.2026.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2026 дану справу передано на розгляд судді Маслію І.В.
Ухвалою суду від 02.03.2026 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Шкатули Р.С. (б/н від 25.02.2026) (вх. №260/26 від 25.02.2026) залишено без руху.
03.03.2026 до суду від представника Фізичної особи-підприємця Шкатули Р.С. надійшла заява (б/н від 03.03.2026) (вх.канц. № 01-30/2164/26) щодо усунення недоліків до позовної заяви.
Ухвалою суду від 05.03.2026 відкрито провадження у справі №902/232/26 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами (без проведення судового засідання).
Ухвалою суду від 28.04.2026 здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 20.05.2026. Також даною ухвалою продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. 
14.05.2026 до суду від представника позивача надійшло клопотання (б/н від 14.05.2026) про проведення судового засідання за її відсутності.
Ухвалою суду від 20.05.2025 повідомлено позивача та відповідача про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 11.06.2026.
Також з метою належного повідомлення відповідача судом здійснено оголошення на сайті Господарського суду Вінницької області про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи невідоме.
21.05.2026 до суду від представника позивача надійшла заява (б/н від 21.05.2026) про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою суду від 26.05.2026 забезпечено участь представника позивача Кучерявої В.Ф. в судовому засіданні 11.06.2026 та в подальших судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
В судовому засіданні 11.06.2026 прийняв участь представник позивача. Представник відповідача правом участі в судовому засіданні не скористався.
Щодо обізнаності відповідача про судове засідання суд зазначає наступне.
Ухвалу суду від 20.05.2026, направлено на адресу відповідача засобами поштового зв`язку, за адресою: вул. Черняховського, буд. 2Ж, м. Ямпіль, Могилів-Подільський район, Вінницька область, 24500.
Суд зазначає, що на дату проведення судового засідання конверт з ухвалою суду повернувся на адресу суду з відміткою "відмова". 
Разом з тим, з метою належного повідомлення відповідача про дату судового засідання судом здійснено оголошення на сайті Господарського суд Вінницької області про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме. 
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Перебіг строків судового розгляду починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999).
Суд нагадує, що роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 Рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України"); організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (Рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).
До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (Рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).
Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідача.
Після переходу суду до стадії ухвалення та проголошення судового рішення, відповідно до ст. 219 ГПК України та з урахуванням складності справи, суд дійшов висновку про необхідність відкладення ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів до 22.06.2026 о 12:15 год., про що повідомлено позивача у судовому засіданні під звукозапис.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
14.01.2026 року між Фізичною особою-підприємцем Шкатулою Русланом Сергійовичем (Покупець) та Фізичною особою-підприємцем Чернісєвичем Вячеславом Борисовичем (Постачальник) укладено договір постачання №961.
Відповідно п. 1.1 Договору Продавець зобов`язується продати та передати у власність Покупцю, а Покупець в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов`язується оплатити й прийняти Товар в асортименті, кількості та по цінам за одиницю виміру визначеними Сторонами у Специфікаціях (Додатки) до цього Договору.
Загальна кількість, одиниці виміру, ціна одиниці виміру Товару, базис поставки, порядок сплати, а також інші умови, що стосуються поставки Товару, визначаються Сторонами відповідно до Специфікацій, які є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.3 Договору).
Товар поставляється Покупцеві Продавцем за рахунок Покупця до міста призначення службами доставки або власним автотранспортном однієї із Сторін. Базис поставки конкретного Товару вказується у відповідному Додатку до Договору. Умови поставки визначаються згідно Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів (ІНКОТЕРМС 2010), з урахуванням особливостей, зазначених в Договорі та у відповідних Додатках до нього (п. 2.1 Договору).
Відвантаження Товару здійснюється Продавцем не пізніше 5-ти (п`яти) банківських днів із дня отримання 100 відсоткової попередньої оплати, якщо інше не передбачено Додатком, що є невід`ємною частиною даного Договору (п. 2.2 Договору).
Дата поставки Товару визнається датою передачі Товару, яка зазначена представником Покупця в товарно-супровідних документах (видаткова накладна) (п. 2.3 Договору).
Згідно п. 4.1 Договору ціна за одиницю Товару вказується в Рахунку (ах) - Додаток (ки) до даного Договору, що є невід`ємною (ими) частиною (ами) даного Договору.
Загальна вартість Договору визначається із сум вартості всього Товару, що був поставлений Постачальником та прийнятий Покупцем відповідно до вимог даного Договору (п. 4.3 Договору).
За змістом п. 4.4 Договору оплата за Товар здійснюється у безготівковій формі шляхом 100-відсоткової передплати на підставі виставленого Продавцем рахунку протягом 3-х банківських днів, якщо інше не передбачено відповідним Додатком до цього Договору.
Датою здійснення оплати за Товар вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця (п. 4.6 Договору).
За порушення строку поставки (несвоєчасне відвантаження Товару), який зазначений у п. 2.2 цього Договору, більше ніж на 10 календарних днів, Покупець може стягнути з Продавця неустойку у розмірі 1 % від суми недопоставленого Товару за кожен день прострочення (п. 7.3 Договору).
Також до договору між сторонами підписано Додаток №961 за змістом якого сторонами погоджено поставку товару, а саме: брикети паливні "Pini Key" у кількості 2 т на суму 14800,00 грн; брикети паливні "RUF" у кількості 2 т на суму 12400,00 грн; доставка 1 рейс на суму 2200,00 грн. Загальна вартість складає 29400,00 грн.
14.01.2026 позивачем, згідно виставлено рахунку на оплату №9061 від 14.01.2026 проведено розрахунок на суму 29400,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією NovaPay №roZlLtd5QxeGq5iIZpYdgQ.
Однак взяті на себе зобов`язання відповідачем не виконано у строк. За твердженнями позивача, відповідно до умов договору, кінцевою дату відвантаження товару є 19.01.2026.
04.02.2026 позивачем на адресу відповідача направлено вимогу (вих. №04/02-АЗ-2026) про відмову від прийняття товару та вимогу повернути суму оплачених коштів, з урахуванням неустойки, пені, 3% річних.
Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Із матеріалів справи вбачається, що на виконання вказаного договору, 14.01.2026 позивачем, згідно виставлено рахунку на оплату №9061 від 14.01.2026 проведено розрахунок на суму 29400,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією NovaPay №roZlLtd5QxeGq5iIZpYdgQ.
У свою чергу, взяті на себе зобов`язання за договором з поставки товару відповідачем не виконано в строк.
За приписами ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 202 ГК України).
Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Оскільки відповідач доказів, які б підтверджували належне виконання договору поставки або повернення попередньої оплати за непоставлений товар у строк в сумі 29400,00 грн не надав та доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку про те, що вимога про стягнення попередньої оплати є обґрунтованою та підлягає задоволенню у заявленій позивачем сумі.
Також, судом розглянуто вимогу щодо стягнення 10336,00 грн неустойки, за результатами чого суд дійшов наступних висновків.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно із ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно п. 7.3 Договору за порушення строку поставки (несвоєчасне відвантаження Товару), який зазначений у п. 2.2 цього Договору, більше ніж на 10 календарних днів, Покупець може стягнути з Продавця неустойку у розмірі 1 % від суми недопоставленого Товару за кожен день прострочення.
Приймаючи до уваги, що відповідачем допущено порушення договірних зобов`язань, оскільки останнім не надано суду доказів вжиття ним заходів щодо уникнення прострочення виконання зобов`язань, суд вважає обґрунтованим притягнення відповідача до відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання за Договором.
Суд зазначає, що позивачем невірно визначено період нарахування відповідальності, оскільки згідно п. 2.2 Договору відвантаження Товару здійснюється Продавцем не пізніше 5-ти банківських днів із дня отримання 100 відсоткової попередньої оплати, якщо інше не передбачено Додатком, що є невід`ємною частиною даного Договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, і умови, що є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
З урахуванням чого, прострочення мало місце з 22.01.2026 по 25.02.2026.
Здійснивши розрахунок за допомогою інтегрованого в систему інформаційно-правового забезпечення "Ліга:Закон Еліт 9.1.5" калькулятора суми пені у вірному періоді судом отримано 10290,00 грн.
Тому з відповідача підлягає стягненню 10290,00 грн пені. При цьому, у задоволенні вимог про стягнення 46,00 грн слід відмовити.
Щодо заявленої до стягнення 948,85 грн пені суд зазначає таке.
Згідно із ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.
При цьому, у договорі постачання №961 від 14.01.2026 відсутній п. 6.2.1 Договору, на який посилається позивач в обґрунтування нарахування пені у спірних правовідносинах. За відсутності зазначених умов у договорі, вимога позивача про стягнення 948,85 грн пені є безпідставною та необґрунтованою.
З приводу заявлених до стягнення 91,82 грн 3% річних суд зазначає наступне.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як вбачається з матеріалів справи 04.02.2026 позивачем на адресу відповідача направлено вимогу (вих. №04/02-АЗ-2026). Згідно трекінгу поштових відправлення з сайту Укрпошта зазначену вимогу повернуто відправнику за закінченням терміну зберігання 21.02.2026.
З огляду на викладене, з урахуванням вимоги від 04.02.2026 відповідач повинен був повернути перераховану йому суму переоплати в строк до 26.02.2026 включно. Отже початком перебігу строку прострочення є 27.02.2026.
Водночас позивачем заявлено вимоги про стягнення 3 % річних в період з 19.01.2026 по 25.02.2026, тобто в період коли прострочення з боку відповідача відсутнє.
З огляду на викладене, відсутні підстави для стягнення з відповідача 3% річних в сумі 91,82 грн у заявлений позивачем період.
Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
При цьому ч. 1 ст. 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 вказаної статті).
Тому, позов підлягає задоволенню частково, з урахуванням відмови у стягненні 46,00 грн неустойки, 948,85 грн пені та 91,82 грн 3 % річних.
В силу приписів п. 2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому витрати на сплату судового збору в сумі 2591,44 грн покладаються на відповідача.
Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 70,96 грн слід залишити за позивачем.
Керуючись статтями 2, 3, 7, 13, 46, 73, 74, 76-80, 86, 91, 113, 118, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України суд, -
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Чернісєвича Вячеслава Борисовича ( АДРЕСА_2 , код - НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Шкатули Руслана Сергійовича ( АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_2 ) 29400,00 грн - основного боргу, 10290,00 грн - неустойки та 2591,44 грн - витрат зі сплати судового збору.
В іншій частині позову відмовити.
Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 70,96 грн залишити за позивачем.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Примірник повного судового рішення надіслати сторонам в зареєстровані електронні кабінети в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд", відповідачу рекомендованим листом.
Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).
Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст. 256, 257 ГПК України.
Повне рішення складено 02 липня 2026 р.

Суддя Маслій І.В. 

віддрук. прим.:
1 - до справи