Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
19 червня 2026 року № 520/10874/26 
Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Сагайдака В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (46001, Тернопільська обл., м. Тернопіль, Майдан Волі, З, ЄДРПОУ: 14035769) №205250015681 від 21.11.2025, про відмову у призначені пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (46001, Тернопільська обл., м. Тернопіль, Майдан Волі, З, ЄДРПОУ: 14035769) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) зарахувати до трудового стажу період навчання в МПТУ №83 м. Білицьке Донецької області з 16.01.1982 по 24.07.1982 згідно диплома НОМЕР_2 від 25.07.1982, періоди роботи з 18.03.1981 по 26.07.1982 в шахті управління ім. 21 з`їзду КПСС в/о «Добропіллявуголь», з 10.03.1985 по 20.11.1986 в колгоспі ім.. Жданова; з 21.11.1986 по 27.12.1986 в колгоспі ім.. Леніна; з 06.01.1987 по 02.02.1987 в Васільківському міжгосподарському підприємство з виробництва ставкової риби; з 14.02.1987 по 01.10.1989 р. в колгоспі «Зорі комунізму»; з 06.07.1994 по 14.10.1994 в колгоспі « 40 років Жовтня»; з 06.04.1992 по 31.01.1994 в Добропільським шахтобудівельному управлінні треста «Добропіллявуглестрой»; про виробленню згідно трудової книжки НОМЕР_3 .
Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі.
Представник відповідача, повідомлений належним чином, правом на надання відзиву не скористався без зазначення причин.
Таким чином суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Позивач 17.11.2025 року звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України з метою призначення пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІУ.
За результатом розгляду заяви про призначення пенсії за віком та доданих документів, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №205250015681 від 21.11.2025 року Позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з тим, що трудовий стаж становить 19 років 07 місяців та 21 день.
Відмову вмотивовано тим, що до страхового стажу не зараховані періоди роботи згідно записів трудової книжки: період навчання в МПТУ №83 м. Білицьке Донецької області з 16.01.1982 по 24.07.1982 згідно диплома НОМЕР_2 від 25.07.1982, оскільки відсутня печатка навчального закладу на свідоцтві; період роботи з 18.03.1981 по 26.07.1982, оскільки відсутній наказ про прийняття; період роботи в колгоспі ім.. Жданова з 10.03.1985, період роботи в колгоспі і. Леніна з 21.11.1986 по 27.12.1986, період роботи в колгоспі «Зоря комунізму» з 14.02.1987 по 01.10.1989 та період роботи в колгоспі « 40 років Жовтня» з 06.07.1994 по 14.10.1994, оскільки відсутні довідки із зазначенням інформації про встановлений та вироблений мінімум трудової участі у громадському господарстві; період роботи з 06.01.1987 по 02.02.1987, оскільки запис про прийняття на роботу здійснено із порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме в розділі «Відомості про роботу» в заголовку не зазначено повне найменування підприємства та відсутнє прізвище відповідальної особи на записі про звільнення; період роботи з 01.04.1990 по 01.09.1990, оскільки в даті прийняття та в даті наказу про прийняття містяться виправлення; період роботи з 06.04.1992 по 31.01.1994, оскільки в даті наказу про прийняття міститься виправлення.
Не погоджуючись з таким рішенням, Позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Згідно з статтею 26 Закону України від 09.07.2003р. №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стаж не менше 30 років.
Згідно з статтею 24 Закону №1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Згідно з пунктами 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.
За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.
Порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58(далі -Інструкція № 58).
Пунктом 2.4Інструкції № 58, визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Відповідно до пункту 2.6 Інструкції, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.
Згідно з пунктами 2.11. та 2.12. Інструкції, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.
Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1Інструкції № 58).
Згідно з пунктом 2.2 Інструкції №162 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по-батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Згідно з пунктом 2.11 Інструкції №162 першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після того ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийом на роботу.
Відповідно до пункту 2.3 Інструкції №162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільнені - день звільнень повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Системний аналіз вищезазначених положень, дає підстави дійти висновку, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивачку права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.
Більше того, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників» № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Суд звертає увагу, що у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №205250015681 від 21.11.2025 підставою для відмови у зарахуванні стажу з 18.03.1981 по 26.07.1982 є відсутній наказ про прийняття, з 06.01.1987 по 02.02.1987 те, що запис про прийняття на роботу здійснено із порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме в розділі «Відомості про роботу» в заголовку не зазначено повне найменування підприємства та відсутнє прізвище відповідальної особи на записі про звільнення, з 01.04.1990 по 01.09.1990, оскільки в даті прийняття та в даті наказу про прийняття містяться виправлення; з 06.04.1992 по 31.01.1994, оскільки в даті наказу про прийняття міститься виправлення.
Відтак, аргумент Відповідача щодо не зарахування до страхового стажу Позивачу вказаних періодів фактично зводяться до недоліків заповнення її трудової книжки. Тобто пенсійний орган переклав відповідальність за належне та правильне оформлення трудової книжки щодо відомостей про періоди роботи на позивачку, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи Позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.
Водночас, відповідальність за правильність ведення трудових книжок покладена на власника підприємства, установи чи організації або уповноважений ним орган, а не на працівника.
У даному випадку необхідно застосувати правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 06.04.2022 у справі № 607/7638/17, який полягає у тому, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.
Також, суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а та від 10.12.2020 у справі №195/851/17 (2-а/195/161/17).
При цьому, суд враховує, що обов`язок належного оформлення трудової книжки покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб, тому це не може позбавити громадян конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання надання пенсії за віком.
Суд звертає увагу, що відповідно до частини третьої статті 44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Крім цього, пенсійний орган в силу діючого законодавства наділений повноваженнями вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Орган, що призначає пенсію, надає допомогу у разі звернення із заявою про призначення пенсії непрацюючим особам, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії (п.3.3 Порядку №22-1).
Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.09.2019 у справі №818/985/18 та від 26.12.2019 у справі №810/637/18.
Таким чином, на переконання суду періоди роботи Позивача з 18.03.1981 по 26.07.1982 , з 06.01.1987 по 02.02.1987, з 01.04.1990 по 01.09.1990 та з 06.04.1992 по 31.01.1994 мають бути зараховані до його страхового стажу.
Щодо періоду навчання Позивача з 16.01.1982 по 24.07.1982, судом встановлено наступне.
Згідно зі п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Пунктом 8 Порядку №637 передбачено, що період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
На підтвердження періоду навчання Позивачем надано диплом серія НОМЕР_2 від 25.07.1982, відповідно до якого з 16.01.1982 (дата вступу) по 24.07.1982 (дата закінчення навчання) навчався у технічному училищі за професією електрослюсар (підземний).
Відповідачем відмовлено в зарахуванні до страхового стажу періоду навчання, оскільки відсутня печатка навчального закладу на свідоцтві.
Водночас, суд враховує, що в оскаржуваному рішенні відсутнє посилання на невідповідність диплому вимогам законодавства чи його недійсність. До того ж, неможливість отримання уточнюючої довідки за наявності запису в трудовій книжці не повинно покладати надмірного тягаря та обов`язку на позивача, оскільки у відповідача у разі наявності сумнівів є можливість самостійно отримати дані від будь-яких органів, підприємств, тощо.
З огляду на викладене, період навчання позивача з 16.01.1982 по 24.07.1982 належить зарахувати до страхового стажу.
Щодо не зарахування періодів роботи з 10.03.1985, з 21.11.1986 по 27.12.1986, з 14.02.1987 по 01.10.1989 та з 06.07.1994 по 14.10.1994 Позивача в колгоспах, оскільки відсутні довідки із зазначенням інформації про встановлений та вироблений мінімум трудової участі у громадському господарстві, суд зазначає наступне. 
Згідно із записами трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_3 ,останній працював з 10.03.1985 в колгоспі ім.. Жданова, з 21.11.1986 по 27.12.1986 в колгоспі і. Леніна, з 14.02.1987 по 01.10.1989 в колгоспі «Зоря комунізму» та з 06.07.1994 по 14.10.1994 в колгоспі « 40 років Жовтня».
Вказані періоди роботи Відповідач не зарахував до страхового стажу Позивача через ненадання ним довідки із зазначенням інформації про встановлений та вироблений мінімум трудової участі у громадському господарств.
Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, та чинних на час розгляду справи (далі - Основні Положення).
Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
До трудової книжки колгоспника, зокрема заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).
Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.
Відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладено на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасність та правильність заповнення трудових книжок несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа (пункт 13 Постанови № 310).
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).
Суд зауважує, що саме уповноважена особа колгоспу несе відповідальність за правильність ведення трудової книжки колгоспника.
Згідно із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Таким чином, період роботи з 10.03.1985, з 21.11.1986 по 27.12.1986, з 14.02.1987 по 01.10.1989 та з 06.07.1994 по 14.10.1994 має бути зарахований до страхового стажу Позивач.
Враховуючи викладене, період навчання та роботи Позивача відповідно до записів у його трудовій книжці протиправно не було зараховано до його страхового стажу для призначення пенсії за віком.
Отже, суд приходить до висновку, що дії Відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком є протиправними.
Враховуючи наявність у Позивача умов для призначення пенсії за віком, з метою повного та ефективного захисту його порушених прав, відповідача ГУ ПФУ в Тернопільській області необхідно зобов`язати зарахувати до страхового стажу Позивача спірні періоди навчання та роботи згідно трудової книжки НОМЕР_3 . 
Також, для захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву Позивача про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, буд. 3,м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл.,46001, код ЄДРПОУ14035769) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (46001, Тернопільська обл., м. Тернопіль, Майдан Волі, З, ЄДРПОУ: 14035769) №205250015681 від 21.11.2025, про відмову у призначені пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (46001, Тернопільська обл., м. Тернопіль, Майдан Волі, З, ЄДРПОУ: 14035769) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) зарахувати до трудового стажу період навчання в МПТУ №83 м. Білицьке Донецької області з 16.01.1982 по 24.07.1982 згідно диплома НОМЕР_2 від 25.07.1982, періоди роботи з 18.03.1981 по 26.07.1982 в шахті управління ім. 21 з`їзду КПСС в/о «Добропіллявуголь», з 10.03.1985 по 20.11.1986 в колгоспі ім.. Жданова; з 21.11.1986 по 27.12.1986 в колгоспі ім.. Леніна; з 06.01.1987 по 02.02.1987 в Васільківському міжгосподарському підприємство з виробництва ставкової риби; з 14.02.1987 по 01.10.1989 р. в колгоспі «Зорі комунізму»; з 06.07.1994 по 14.10.1994 в колгоспі « 40 років Жовтня»; з 06.04.1992 по 31.01.1994 в Добропільським шахтобудівельному управлінні треста «Добропіллявуглестрой»; про виробленню згідно трудової книжки НОМЕР_3 .
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, буд. 3,м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл.,46001, код ЄДРПОУ14035769) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в сумі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 коп.).
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сагайдак В.В.