СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
ун. № 759/10356/25
пр. № 2/759/897/26
04 травня 2026 року м. Київ
Святошинський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Твердохліб Ю.О., за участю секретаря Жиглій Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» (далі - ТОВ «Новий Колектор») звернулося до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитними договорами № 25.01.2019-010000481 від 25.01.2019 року та № 0539-5528 від 16.11.2020 року в загальній сумі 33 840,00 грн, а також судових витрат у розмірі 2 422,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1  25.01.2019 укладено Кредитний договір (оферти) № 25.01.2019-010000481 (далі за текстом - «Договір») шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору.
Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 3 000,00 грн, що підтверджується додатково довідкою субконто (виписка) на наступних умовах: - строк, на який надається кредит 14 календарних днів з дати отримання; - період користування кредитом - сума кредиту 3 000,00 грн та проценти 840,00 грн сплачуються до 08.02.2019 року включно; процентна ставка - фіксована незмінювана процентна ставка у розмірі 28% в процентному значенні.
ТОВ «Споживчий Центр» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 3 000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на його платіжну картку.
Між ТОВ «Споживчий Центр» (далі за текстом «Клієнт») та ТОВ «Новий
Колектор» (далі за текстом - «Фактор», «Позивач») укладено Договір факторингу №261223-10 від «26» грудня 2023 року (далі за текстом - «Договір факторингу»).
На виконання умов зазначеного договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 25.01.2019- 010000481 від 25.01.2019 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким є ОСОБА_1 . 
В свою чергу позичальник свої зобов`язання за договором належним чином
не виконує, у зв`язку з чим станом на 09.05.2025 утворилась заборгованість у розмірі 3 840,00 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 3 000,00 грн та за відсотками - 722,40 грн, а також штраф у розмірі 117,60 грн (який нараховано відповідно до п.5.4 Кредитного договору № 25.01.2019-010000481 від 25.01.2019 року), чим порушуються права та інтереси позивача.
Між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1  16.11.2020 року укладено Кредитний договір № 0539-5528 (далі за текстом - «Договір»), відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 10 000,00 грн на наступних умовах: - строк, на який надається кредит 14 днів; - термін платежу - 29.11.2020 року; - нараховані проценти - 2 800,00 грн.
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 10 000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на його платіжну картку.
Між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Новий Колектор»
(далі за текстом - «Фактор», «Позивач») укладено Договір факторингу № УКФ-070824- 1 від «07» серпня 2024 року (далі за текстом - «Договір факторингу»).
На виконання умов зазначеного договору укладено реєстр № 1, згідно з яким
відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 0539-5528 від 16.11.2020 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким являється ОСОБА_1 .
В свою чергу Позичальник свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 09.05.2025 р. утворилась заборгованість у розмірі 30 000,00грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 10 000,00 грн та за відсотками - 20 000,00 грн, чим порушуються права та інтереси позивача.
Процесуальні дії
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2025 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. та 19.05.2025 року справу передано судді (а.с. 56-57).
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21.05.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на виконання недоліків (а.с. 60).
26.05.2025 року через систему електронний суд надійшла заява від представника позивача, в якій надійшли роз`яснення по справі та просить суд відкрити провадження у справі (а.с. 63-66).
Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 27.05.2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 67).
Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 24.06.2025 року змінено порядок розгляду справи та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 71-72).
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені шляхом направлення кореспонденції на адресу реєстрації, причини неявки суду невідомі (69,70,76,77,79,80,83,84).
Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з`явились, суд, керуючись ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ст.128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Фактичні обставини справи
Як встановлено судом, що між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1  25.01.2019 укладено кредитний договір (оферти) № 25.01.2019-010000481 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору (а.с. 21).
Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 3 000,00 грн на наступних умовах: - строк, на який надається кредит 14 календарних днів з дати отримання; - період користування кредитом - сума кредиту 3 000,00 грн та проценти 840,00 грн сплачуються до 08.02.2019 року включно; процентна ставка - фіксована незмінювана процентна ставка у розмірі 28% в процентному значенні.
25.01.2019 року ОСОБА_1 підписала пропозицію про укладення кредитного договору (оферта) (а.с. 23-25).
Згідно п. 1.1. Договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Пунктом 1.2. встановлено, що Кредит надається для використання
Позичальником на будь-які законні цілі, включаючи перекредитування, підприємницьку, незалежну професійну діяльність або виконання обов`язків найманого працівника. Сторони погодились, що Кредит за даним договором не є споживчим, а даний договір не є договором про надання споживчого кредиту. 
Відповідно до п.1.3. Договору протягом трьох робочих днів з дати прийняття
пропозиції Позичальником Кредитодавець надає Позичальнику кредит на наступних умовах: сума кредиту встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; тип кредиту - фінансовий кредит; строк, на який надається кредит, встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; проценти за користування кредитом (проценти) встановлюються у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; графік платежів міститься в окремому документі та є невід`ємною частиною кредитного договору.
Кредитор надає Позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності (п. 2.1. Договору).
Згідно п. 2.3. Договору надання кредиту здійснюється шляхом перерахування
коштів на поточний рахунок Позичальника. 
Днем надання Кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитора, а днем погашення Кредиту - день зарахування коштів на поточний рахунок Кредитора, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитора. 
У випадку перерахування коштів Позичальником на поточний рахунок Кредитора, Позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку користування Кредитом (п. 2.4. Договору).
Відповідно до п.п. «а», «б» п. 4.1. Договору Позичальник зобов`язався використати Кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України і забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів шляхом внесення в касу Кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок Кредитодавця в такі терміни: повернення кредиту- до дати, вказаній у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; проценти за користування кредитом - в день повернення кредиту або в останній день строку, на який Кредит пролонгований.
Відповідно до Заявки від 25.01.2019 року Кредитодавцем надано Позичальнику кредит у розмірі 3 000,00 грн строком на 14 календарних днів, а Відповідачем отримано кредитні кошти у розмірі 3 000,00 грн (а.с. 21).
Відповідно до довідки ТОВ «Новий колектор» № 24785/25-ДПЗ від 09.05.2025 року (а.с. 43) станом на 09.05.2025 розмір заборгованості відповідача за кредитним договором № 25.01.2019-010000481 від 25.01.2019 року складає - 3 840,00 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 3 000,00 грн та за відсотками - 722,40 грн, а також штраф у розмірі 117,60 грн. 
Між ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено Договір факторингу № 261223-10 від «26» грудня 2023 року.
На виконання умов зазначеного договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 25.01.2019- 010000481 від 25.01.2019 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким являється ОСОБА_1 (а.с. 38-40). 
Між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1  16.11.2020 року укладено Кредитний договір № 0539-5528, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 10 000,00 грн на наступних умовах: - строк, на який надається кредит 14 днів; - термін платежу - 29.11.2020 року; - нараховані проценти - 2 800,00 грн (а.с. 12).
Згідно п. 1. Договору за цим Договором Кредитодавець надає Позичальникові грошові кошти в кредит на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити нараховані Кредитодавцем комісію та проценти за користування Кредитом.
Відповідно до п. 4. протягом строку Кредиту фіксована процентна ставка
складає 2% (два відсотка) від непогашеної Суми Кредиту за кожен день користування. Проценти за користування Кредитом нараховуються з першого дня перерахування Позичальнику Суми Кредиту до закінчення визначеного Кредитним Договором строку, на який надається Кредит. Річна процентна ставка складає 730%.
Пунктом 7 встановлено, що сукупна вартість Кредиту (вартість користування Кредитом) складає 128.00 % від Суми Кредиту (у відсотковому вираженні) або 12 800 грн та включає в себе проценти за користування Кредитом 28.00 % від Суми Кредиту (у відсотковому вираженні) або 2 800 грн (у грошовому вираженні).
Відповідно до довідки про перерахування суми кредиту № 0539-5528 від
16.11.2020 року кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 10 000,00 грн (а.с. 20).
Також позивач до кредитного договору надав Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), затверджених 03.11.2020 року (далі - Правила) (а.с. 13-18) та Паспорт споживчого Кредиту (а.с. 18-19).
Між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Новий Колектор» укладено Договір факторингу № УКФ-070824- 1 від «07» серпня 2024 року (а.с. 33-37).
На виконання умов зазначеного договору укладено реєстр № 1, згідно з яким
відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 0539-5528 від 16.11.2020 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким являється ОСОБА_1 (а.с. 41-42).
Відповідно до довідки ТОВ «Новий колектор» № 24786/25-ДПЗ від 09.05.2025 року (а.с. 44), розрахунку заборгованості ТОВ «Укр Кредит Фінанс» від 16.11.2020 станом на 09.05.2025 (а.с. 26-32) розмір заборгованості відповідача за кредитним договором № 0539-5528 від 16.11.2020 року складає 30 000,00 грн, в тому числі заборгованість по тілу кредиту становить 10 000,00 грн та за відсотками - 20 000,00 грн.
Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. 
Відповідно до ст. 55 Цивільного процесуального кодексу України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного пронесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Частиною 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Суд, оцінивши належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, вважає вимоги позивача щодо стягнення суми заборгованості за основним боргом та процентами обґрунтованими, а розрахунок належних до сплати сум доведеним, тому позовні вимоги, що пов`язані із кредитним договором № 25.01.2019-010000481 від 25.01.2019 року, підлягають задоволенню у сумі 3 840,00 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 3 000,00 грн та за відсотками - 722,40 грн, а також штраф у розмірі 117,60 грн. 
Крім того, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором кредиту, позивач посилався на те, що 16.11.2020 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 0539-5528 відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 10 000,00 грн. Відповідач підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
В кредитному договорі та паспорті споживчого кредиту зазначено, що вони підписані позичальником 16.11.2020 року з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А394.
На підтвердження факту видачі відповідачу кредиту позивачем надано довідку, складену за підписом директора та завірену печаткою ТОВ «Укр Кредит Фінанс», про перерахування суми кредиту № 0539-5528 від 16.11.2020 року, згідно якої датою платежу є 16.11.2020 р., платіжна система - LIQPAY, платіж № 1479645555, № платіжної карти - 414951*83, призначення платежу - видача кредитних коштів за договором № 0539-5528 від 16.11.2020 року, сума платежу - 10 000,00 грн (а. с. 20).
Оцінюючи вищевказаний доказ, суд зазначає, що вказаний доказ не підтверджує факт отримання відповідачем коштів на підставі укладеного договору та наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі, який зазначає позивач, а отже є неналежним; матеріали справи не містять доказів про те, що відповідач володів або користувався банківською карткою НОМЕР_1 , даний номер не є повним; позивач також не просив суд витребувати ухвалою суду в емітента карти 414951*83 інформацію про належність вказаної банківської картки саме відповідачу у справі, факт зарахування коштів, дату зарахування коштів та їх суму.
Разом з тим, довідка про перерахування суми кредиту № 0539-5528 від 16.11.2020 року не може вважатися належним доказом перерахування відповідачу суми кредиту на підставі вказаного договору, оскільки за формою та змістом не відповідає вимогам, установленим Законом України «Про платіжні послуги» у відповідній редакції. Надана ТОВ «Укр Кредит Фінанс» вище вказана довідка є документом, який створено самою фінансовою установою, не містить відмітки банку або іншої уповноваженої установи про проведення платежу.
Також в матеріалах справи відсутні докази верифікації банківської картки, на яку, начебто, здійснювалося перерахування коштів за договором, а також первинні бухгалтерські документи, які б підтверджували переказ коштів за кредитним договором № 0539-5528 від 16.11.2020 року.
Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій).
Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.
Разом з тим, звертаючись до суду з вказаним позовом ТОВ «Новий колектор» виписку по картковому рахунку відповідача з банку - емітента до суду не подав, та не заявляв клопотання про витребування судом вище вказаного доказу (в разі відмови Банку у наданні такого доказу за запитом позивача) тому суд вважає, що позивач не довів позовних вимог, оскільки це позбавило суд у сукупності з іншими доказами перевірити, чи було надано відповідачу кредит, якщо було надано, то в якому розмірі, чи отримував він кредитну картку та строк її дії, чи користувався останній кредитними коштами (чи отримував готівку у банкоматі та відділенні банку, чи купував товари та чи перерахував кошти на інші рахунки), якщо користувався, то в якому розмірі, чи здійснював повернення кредитних коштів позивачу, якщо здійснював, то в якому розмірі.
Таким чином, позивачем не надано належного доказу того, що заявлена сума кредитних коштів в розмірі 10 000,00 грн була перерахована на картковий рахунок саме відповідача у справі.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до положень ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Тому суд приходить до висновку, що у справі відсутні належні докази перерахування та отримання відповідачем кредиту в розмірі 10 000,00 за кредитним договором № 0539-5528 від 16.11.2020 року. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.
У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Однак відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, відсутності заборгованості чи існування її в меншому розмірі ніж заявлено позивачем.
Суд, зважаючи на вищевикладене, встановлені обставини, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 25.01.2019-010000481 від 25.01.2019 рокуу загальному розмірі 3 840,00 грн та відмову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 0539-5528 від 16.11.2020 року. 
Розподіл судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Зважаючи на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідача у розмірі 274,88 грн (3 840,00/33 840,00*2 422,40), що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» заборгованість за кредитним договором № 25.01.2019-010000481 від 25.01.2019 року у розмірі 3 840 (три тисячі вісімсот сорок) гривень 00 копійок.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» судові витрати у розмірі 274 (двісті сімдесят чотири) гривні 88 копійок.
За письмовою заявою відповідача, поданою до суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення, заочне рішення може бути переглянуто.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 354 ЦПК України).
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (частина друга статті 354 ЦПК України).
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України (частина третя статті 354 ЦПК України).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (частина перша статті 273 ЦПК України).
У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частина друга статті 273 ЦПК України).
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор», код за ЄДРПОУ 731251025, адреса: 01133, м. Київ, вулиця Алмазова Генерала, буд. 13, оф. 601.
Відповідач: ОСОБА_1 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Текст рішення виготовлено 04.05.2026 року.

Суддя Ю. О. Твердохліб