печерський районний суд міста києва

Справа № 757/43247/25-ц 
пр. 2-5312/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2026 року Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого: судді Григоренко І.В.,
при секретарі: Зінченко І.І.,
за участю: 
позивача: не з`явився,
представника відповідача: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про стягнення заборгованості за договором оферти, - 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Пенсійного фонду України (далі - відповідач, ПФУ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором оферти від 14.08.2025 року у розмірі 50 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з травня 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - ГУ ПФУ в Полтавській області) нарахувало йому пільги на оплату житлово-комунальних послуг за категорією «учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії» у розмірі 50 % знижки на оплату житлово-комунальних послуг в межах соціальних норм споживання. Загальний розмір пільги становить: з 01.05.2025 року по 30.09.2025 року - по 208,04 грн. щомісяця; з 01.10.2025 року по 31.10.2025 року - 504,91 грн. щомісяця; з 01.11.2025 року по 31.12.2025 року - по 783,23 грн. щомісяця. Вказує, що з вини посадових осіб ГУ ПФУ в Полтавській області йому було сформовано та нараховано, всупереч обрахованій пільзі на неопалювальний період, рішення ПФУ від 30.06.2025 року № 1121585144-2025-4 без поданої заяви на призначення житлової субсидії на неопалювальний період, субсидію. Субсидія наклалася на інший вид допомоги, а саме - пільгу житлово-комунальних послуг та в серпні 2025 року за липень місяць йому не була виплачена пільга у розмірі 208,04 грн., а нарахована та виплачена житлова субсидія у розмірі 40,04 грн. У зв`язку із чим, він був змушений неодноразово звертатися до відповідача зі скаргами, відповіді на які отримано не було, порушення не усунуто. Зазначає, що, користуючись своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 641 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), він у черговому звернення через веб-портал ПФУ, яка викладена у зверненні від 14.08.2025 року за № ВЕБ-28000-Ф-С-25-163490, запропонував відповідачу укласти письмову оферти з таким предметом договору: 1) не пізніше 15.08.2025 року надати йому відповідну інформацію щодо цього питання, а у випадку її ненадання сторонами вважається, що договір оферти укладено; 2) у випадку невиплати ГУ ПФУ в Полтавській області йому пільги на неопалювальний сезон у розмірі 208,04 грн. не пізніше 15.08.2025 року, відповідач зобов`язується нарахувати та виплатити йому компенсацію нанесеної шкоди у розмірі 50 000,00 грн. Вказував, що ПФУ не надало відповіді, спірне питання залишилося не вирішеним, у запропонований ним термін відповідач не заперечив проти підписання договору оферти та компенсацію згідно з договором оферти від 14.08.2025 року не виплатив. Посилаючись на зазначені обставини, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2025 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.09.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
23.09.2025 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.09.2025 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про стягнення заборгованості за договором оферти, та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 19.11.2025 року.
05.11.2025 року з використанням системи «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - Курганської Л.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача проти позову заперечувала, просила в його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що позивач, в порядку Закону України «Про звернення громадян», звернувся до ПФУ зі зверненнями від 05.08.2025 року, від 13.08.2025 року, від 14.08.2025 року, від 20.08.2025 року з питання надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг. Листом від 17.09.2025 року позивачу було роз`яснено повноваження ПФУ, порядок надання житлової субсидії та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, умов призначення, виплати ГУ ПФУ в Полтавській області йому житлової субсидії на зимові періоди 2023-2024 років та 2024-2025 років, порядку припинення її виплати, а також порядку надання пільг на житлово-комунальні послуги. Відтак, звернення ОСОБА_1 були розглянуті, йому надані відповіді із заявлених питань. Посилається на відсутність правових підстав вважати, що ПФУ з позивачем був укладений цивільно-правовий договір оферти. ОСОБА_1 помилково вважає, що його односторонні пропозиції, які не були підтримані ПФУ, створили для відповідача обов`язок. Крім того, зважаючи на адміністративний характер правовідносин між позивачем, як отримувачем пільг та субсидії, та ПФУ, як уповноваженим органом з надання соціальних послуг, вони не можуть бути сторонами цивільно-правового договору, пов`язаного з отриманням соціальних послуг.
06.11.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.
19.11.2025 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - Курганської Л.В. надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 19.11.2025 року, без фіксування технічними засобами. 
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.11.2025 року приєднано до матеріалів справи відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, та у зв`язку із першою неявкою судове засідання позивача, на підставі ч. 2 ст. 223 ЦПК України, судове засідання було відкладено до 11.02.2026 року.
11.02.2026 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - Курганської Л.В. надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 11.02.2026 року, без фіксування технічними засобами. 
В судове засідання 11.02.2026 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, в тому числі, з використанням засобів мобільного зв`язку, електронною поштою та шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України. 
Оскільки, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи.
Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
Суд встановив, що ОСОБА_1 05.08.2025 року за вх. № ВЕБ-28000-Ф-С-25-154886, 13.08.2025 року за вх. № ВЕБ-28000-Ф-С-25-162567, 14.08.2025 року за вх. № ВЕБ-28000-Ф-С-25-163490, 20.08.2025 року за вх. № ВЕБ-28000-Ф-С-25-17011 звертався до ПФУ з питання надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг (а. с. 34-40).
Відповідно до звернення ОСОБА_1 до ПФУ від 14.08.2025 року за вх. № ВЕБ-28000-Ф-С-25-163490, ОСОБА_1 , посилаючись на положення ч. 1 ст. 641 ЦК України, пред`явив ПФУ оферту з таким предметом договору: 1) не пізніше 15.08.2025 року надати йому відповідну інформацію щодо цього питання, а у випадку її ненадання сторонами вважається, що договір оферти укладено; 2) у випадку невиплати ГУ ПФУ в Полтавській області йому пільги на неопалювальний сезон у розмірі 208,04 грн. не пізніше 15.08.2025 року, відповідач зобов`язується нарахувати та виплатити йому компенсацію нанесеної шкоди у розмірі 50 000,00 грн. за реквізитами заявника. 
Листом Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ПФУ від 17.09.2025 року ОСОБА_1 надано відповідь за результатами розгляду його звернень від 05.08.2025 року, від 13.08.2025 року, від 14.08.2025 року, від 20.08.2025 року (а. с. 41-43).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Як визначено у ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК України).
За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Так, у позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що у зверненні до ПФУ від 14.08.2025 року він запропонував відповідачу укласти договір (офертою), проте останнє у визначений ним у заяві строк не надало відповіді, тому, на думку позивача, ПФУ зобов`язано виплатити йому компенсацію нанесеної шкоди у розмірі 50 000,00 грн., про що було зазначено в оферті.
Проте, суд вважає, що наведені позивачем доводи ґрунтуються на неправильному тлумаченні ним норм матеріального права, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицією укласти договір (офертою) є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Якщо у пропозиції укласти договір вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом цього строку (ст. 643 ЦК України).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.10.2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21) вказала, що у випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, тому правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли. Натомість виконання правочину його учасниками може бути способом волевиявлення до вчинення правочину, відповідно до його істотних умов, передбачених законодавством. У разі якщо договір виконувався обома сторонами, то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше).
Суд зазначає, що ПФУ не надало акцепт щодо оферти ОСОБА_1 , відповідно пропозиція позивача не була прийнята, договір не був укладений. Відтак, вказана пропозиція ОСОБА_1 не створила для відповідача обов`язок з відшкодування позивачу компенсації у заявленому ним розмірі.
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог.
Аналізуючи викладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то питання щодо розподілу судового збору судом не вирішується, а відповідачем належних доказів на підтвердження понесення судових витрат не надано. 
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 15, 16, 627, 641, 642, 643 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 5, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 259, 263-265, 273, 274, 275, 278, 279, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:
В позові ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про стягнення заборгованості за договором оферти - відмовити.
Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: Пенсійний фонд України, 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 9, код ЄДРПОУ 00035323.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складений та підписаний 11.03.2026 року.

Суддя І.В. Григоренко