ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 11-кп/821/306/26 Справа № 697/2655/25 Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України 	Головуючий у І інстанції ОСОБА_1  Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2 	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року         м. Черкаси  

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського
апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 , 
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №12025250340000209 за апеляційною скаргою прокурора Канівського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11 листопада 2025 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
засуджено за ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України (далі – КК), та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.
На підставі ст.75 КК звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено йому іспитовий строк терміном на 2 роки.
Відповідно до п.п.1,2 ч. 1 ст.76 КК покладено на ОСОБА_8 обов`язок протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням судових експертиз у розмірі 18330,24 грн., дозволивши йому сплату цієї суми одноразово або в розстрочку 4 щомісячними платежами по 4582,56 грн. після набрання вироком законної сили.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 23.07.2025 у справі №697/1847/25 (провадження №1-кс/697/332/2025) – скасовано.
Вирішено долю речових доказів відповідно до положень ст.100 КПК України.

ВСТАНОВИЛА

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим в тому, що він, 12 липня 2025 року, близько 18 год. 20 хв., керуючи мотоциклом марки TEKKEN, моделі TEKKEN 250 MH250GY-15 без реєстраційного номеру, деталі рульового керування, ходової частини та робочої гальмової системи якого, перебували у працездатному стані, та рухаючись із пасажиром ОСОБА_11 в селі Степанці Черкаського району Черкаської області по проїзній частині вулиці Плисюка, у напрямку від вулиці Київська в с. Степанці Черкаського району Черкаської області до будинку АДРЕСА_3 , та не доїжджаючи до будинку АДРЕСА_4 , проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну та в момент виникнення небезпеки для його руху своєчасно не вжив заходів для негайного зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не дотримався безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху, тобто діючи в порушення вимог п. 12.3, п. 13.3 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР), здійснив наїзд на перешкоду у вигляді велосипеду марки «Fort» під керуванням неповнолітнього ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по проїзній частині вулиці Плисюка с. Степанці Черкаського району Черкаської області в попутному напрямку.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі – ДТП)неповнолітній потерпілий – водій велосипеда «Fort» ОСОБА_12 , отримав тілесні ушкодження: відкритий перелом обох кісток правої гомілки, травма живота з розривом брижі товстого кишківника, крововиливом в черевну порожнину та заочеревинний простір, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя; садна обличчя, численні поверхневі рани тулубу, верхніх та нижніх кінцівок, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Внаслідок ДТП пасажир мотоцикла марки TEKKEN ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження: багато уламковий перелом першого пальця правої стопи зі зміщенням уламків, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; травма правого ока з відривом нижньої повіки та розривом сльозових канальців, рани в ділянці правої стопи, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; садна кінцівок та тулубу, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Спричинення неповнолітньому потерпілому ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень та потерпілій ОСОБА_11 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, знаходиться в причинному зв`язку з порушенням водієм мотоциклу марки TEKKEN, моделі TEKKEN 250 MH250GY-15 ОСОБА_8 вимог п. 12.3, п.13.3 ПДР.

Вимоги апеляційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала та запереченнях на неї.

В апеляційній скарзі зі змінами прокурор Канівського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_10 , не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, просить вирок стосовно того скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим та засудити за ч.2 ст.286 КК до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного йому основного покарання у виді 3 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Згідно зі ст.76 КК покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. У решті вирок суду залишити без змін.
Апеляційні вимоги обґрунтувала тим, що суд першої інстанції, всупереч вимогам ст.ст.75,77 КК та роз`ясненням, що містяться в положеннях п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при ухвалення вироку на підставі ст.75 КК, безпідставно звільнив обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування з випробуванням не лише від основного, але одночасно і від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосував такий закон, який не підлягає застосуванню.

Позиції учасників судового провадження.

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційної скарги зі змінами, були заслухані: 
- прокурор, яка підтримала вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені;
- обвинувачений та його захисник, представник потерпілого, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, обвинуваченого та його захисника, представника потерпілого, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі зі змінами доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК визначає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції не дотримано цих вимог закону.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КПК підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає у застосуванні закону, який не підлягає застосуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 420 КПК суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі, зокрема, необхідності застосування більш суворого покарання.
Окрім того, згідно з положеннями ч.1 ст.421 КПК обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за обставин, установлених місцевим судом у порядку ч.3 ст. 349 КПК, а також правильності кваліфікації її дій апеляційний суд не перевіряє, оскільки законності й обґрунтованості судового рішення в цій частині прокурор не оскаржує.
Апеляційний суд вважає правильними встановлені фактичні обставини судом першої інстанції, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
За таких обставин суд першої інстанції правильно визнав винуватим ОСОБА_8 . ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК.
У той же час доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність колегія суддів вважає обґрунтованими.
Відповідно до вимог статей 50,65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Згідно зі ст.75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до приписів ч.1 ст.77 КК у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу, позбавлення державної нагороди України.
Згідно із роз`ясненнями, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається. Звільнити з випробуванням засуджену особу від відбування іншого виду покарання або позбавлення волі на строк понад п`ять років суд не вправі. Неповнолітній може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням лише вразі засудження його до арешту або позбавлення волі (ч.2 ст.104 КК).
Між тим, як убачається зі змісту оскаржуваного вироку, суд першої інстанції вказаних вимог закону не дотримався та, призначивши обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.286 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки, безпідставно звільнив винного на підставі ст.75 КК від відбування призначеного йому, як основного, так і додаткового покарання з випробуванням з іспитовим строком, з покладеним обов`язків, передбачених ст.76 КК, чим допустився неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок місцевого суду підлягає скасуванню, з ухваленням апеляційним судом нового вироку.
Керуючись ст.ст.404,405,407,409,413, 418, 420, ч.15 ст.616 КПК, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу зі змінами прокурора Канівського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_10 – задовольнити.
Вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11 листопада 2025 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.2 ст.286 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
На підставі ст.75 КК звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
На підставі ст.76 КК покласти на ОСОБА_8 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
В іншій частині вирок залишити без змін. 
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення вироку судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_2 

Судді: ОСОБА_3 

ОСОБА_4