Справа № 306/675/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

04 червня 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.
суддів: Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.
за участю секретаря судового засідання: Тайстри І.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 23 вересня 2025 року, повний текст якого складено 03 жовтня 2025 року, ухвалене головуючою суддею Жиганською Н.М., в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів
встановив:

У квітні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.
Позов мотивував тим, що 10.01.2025 між ним та ОСОБА_1 було укладено усний договір доручення, за яким відповідач (повірений) зобов`язувався вчинити від імені та в рахунок позивача певні юридичні дії, а саме придбати автомобіль за кордоном.
10.01.2025 між сторонами було оформлено довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Ляшенко А.Г., згідно якої позивач уповноважив відповідача купити за кордоном на його ім`я транспортний засіб марки та моделі за його розсудом, бути представником в митних органах Державної фіскальної служби, в Територіальних сервісних центрах МВС України та у всіх інших державних підприємствах, установах та організаціях незалежно від форми власності, при вирішенні питань пов`язаних з розмитненням та постановкою на облік, державною реєстрацією, належного позивачу транспортного засобу.
Крім цього, відповідач згідно даної довіреності мав право представляти інтереси позивача у митних органах України з питань розмитнення та проходження митного контролю, поставити на облік ТЗ, подавати та отримувати необхідні довідки та документи, заяви, сплачувати гроші та інші збори за автомобіль, провести сертифікацію такого, тощо.
На виконання договору доручення, 23.01.2025 позивачем було передано відповідачу грошові кошти в розмірі 3 200 доларів США, що підтверджується нотаріально засвідченою заявою відповідача, в якій зазначено, що такі кошти одержані відповідачем саме на покупку ТЗ.
Позивач з відповідачем попередньо усно узгодили придбання транспортного засобу марки Skoda або Volkswagen.
Разом з тим, відповідач не виконав даної усної домовленості та придбав автомобіль Peugeot 206, 2005 р.в. за 550 євро, що підтверджується договором купівлі-продажу від 27.01.2025. Придбаний відповідачем автомобіль був пошкодженим та знаходився в поганому технічному стані.
У подальшому, відповідач зателефонував позивачу та повідомив, що існує необхідність в сплаті брокерських послуг, що і було зроблено позивачем 30.01.2025, оскільки позивач вважав, що автомобіль знаходиться в належному стані.
Оскільки придбаний відповідачем автомобіль зламався по дорозі з митниці, а кузов мав пошкодження, відповідач не захотів приймати такий автомобіль, який не відповідав попереднім домовленостям між сторонами та не захотів його використовувати.
Відповідач пообіцяв, що поверне всі витрачені кошти на придбання автомобіля. Проте, автомобіль відповідач не продав та взагалі відмовився повертати кошти позивачеві. В подальшому, позивач забрав автомобіль з метою подальшого продажу та прийняв часткове виконання обумовленого між сторонами доручення.
Враховуючи вищезазначене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 2 624 долари США, що еквівалентно 108 056,32 гривень.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 23 вересня 2025 року, позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 2 624 долари США, що еквівалентно 108 056,32 гривень.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
Вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності таких обставин, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.
Вказує, що судом не враховано зазначеного ним у відзиві на позовну заяву, зокрема щодо обставин на які він звертав увагу. Мінімальні витрати відповідача на придбання автомобіля для позивача становило плату за автомобіль 1 850 євро, плюс придбання 120 літрів бензину по 2 євро за літр (240 євро), добові за 7 днів по 80 євро (400 євро), 500 євро за доставку автомобіля позивачу, витрати по найму житла по 121 долар США за ніч (5 ночей – 600 доларів США) або 500 євро, а всього 3 490 євро, тому збитки відповідача становлять 824 євро (3 490 – 2666).
Крім того, судом не враховано, що довіреність від 10.01.2025, заява про отримання коштів від 23.01.2025, договір купівлі-продажу від 27.01.2025, відмітки митниці 02.02.2025, електронне декларування 04.02.2025 не є належними доказами.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Бобаль М.І., зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги зворотного не доводять.
Вказує, що на етапі купівлі автомобіля відповідач, який отримав на купівлю автомобіля марки Skoda або Volkswagen 3 200 доларів, придбав автомобіль зовсім іншої марки та за суттєво нижчою ціною, яка була зумовлена його поганим технічним станом та численними пошкодженнями.
Разом з тим, кошти, які було передано позивачем відповідачу на виконання доручення з купівлі автомобіля не відповідають розміру витрат понесених відповідачем на купівлю автомобіля та виконання дій, які пов`язані з ввезенням на митну територію Україну та постановку на облік в Територіальному сервісному центрі МВС України.
Підтвердження інших понесених відповідачем витрат позивачу надано не було, як і не надано при подачі відзиву та апеляційної скарги. 
Відповідачем не спростовано встановленого судом першої інстанції та не доведено обставин на які він посилається належними та допустимими доказами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступних доводів.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 

Апеляційним судом встановлено, що 10.01.2025 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено усний договір, за яким відповідач зобов`язувався вчинити від імені та за рахунок позивача певні юридичні дії, а саме, придбати автомобіль за кордоном.
10.01.2025 на виконання договору доручення позивачем на ім`я ОСОБА_1 оформлена довіреність, нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Ляшенко А.Г., зареєстрована в реєстрі за №23. 
Згідно довіреності ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1 купити за кордоном на його ім`я транспортний засіб марки та моделі за його розсудом, бути представником в митних органах Державної фіскальної служби, в Територіальних сервісних центрах МВС України та у всіх інших державних підприємствах, установах та організаціях незалежно від форми власності, при вирішенні питань пов`язаних з розмитненням та постановкою на облік, державною реєстрацією, належного позивачу транспортного засобу (позивач надав відповідачу право: представляти його інтереси у відповідних митних органах України з питань розмитнення та проходження митного контролю, поставити автомобіль на облік в Територіальних сервісних центрах МВС України або інших державних органах України, що проводять державну реєстрацію транспортних засобів, подавати та отримувати необхідні довідки та документи (в тому числі довідки – рахунки, договори купівлі-продажу, посвідчення митниці, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу), заяви, сплачувати гроші та інші збори за автомобіль, розписуватись за нього, провести сертифікацію автомобіля на території України, отримати сертифікат відповідності, одержати оформлені документи, державні номерні знаки, тощо бути вказаним в реєстраційних документах на автомобіль в якості водія для транспортування автомобілів по території України, користуватись належним автомобілем, а також виконувати всі інші дії, пов`язані з виконанням даної довіреності).
На виконання договору доручення 23.01.2025, ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 3 200 доларів США на придбання транспортного засобу (сторони попередньо усно узгодили придбання транспортного засобу марки Skoda або Volkswagen), про що складена 23.01.2025 заява, нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Ляшенко А.Г., зареєстрована в реєстрі за №65.
27.01.2025 у м. Магдебург (Німеччина) укладено договір купівлі-продажу вживаного транспортного засобу між Брандл Лотаром та ОСОБА_2 , в якому зазначено, що продавець продає покупцеві ТЗ, описаний більш детально нижче, у вживаному стані, після тест-драйву та без будь-яких гарантійних зобов`язань. Купується в тому вигляді, в якому він є. Згідно даного договору було придбано автомобіль Peugeot 206, 2005 р.в. за 550 євро.
У митній декларації №310247 від 04.02.2025 зазначено, що загальна вартість за рахунком легкового автомобіля марки Peugeot 206 склала 550 євро. Статистична вартість склала 51,43524 гривень.
Згідно квитанції АТ «А-Банк» від 30.01.2025 ОСОБА_2 оплатив 70 200 гривень за митно-брокерські послуги.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, ст. 55 Конституції України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до зі ст. 6 ЦК України - сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Відповідно до ст. 202 ЦК України - правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Договір - це взаємна угода сторін, тому в ньому містяться окремі положення, умови, визначаються права та обов`язки сторін. Сукупність погоджених сторонами умов і становить зміст договору.
Відповідно до вимог ст. 626 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦК України - представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; ч. ст.244 ЦК України - за довіреністю може здійснюватися представництво, яке ґрунтується на договорі;
Відповідно до ст. 1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. 
Відповідно до ст. 1006 ЦК України, повірений зобов`язаний: повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

ОСОБА_1 , діючи всупереч попередніх усних домовленостей, придбав автомобіль марки PEUGEUT 206, модель 2005 року випуску за 550 Євро, що підтверджується договором купівлі-продажу від 27.01.2025, тобто придбав автомобіль зовсім іншої марки, за суттєво нижчою ціною. 
Після сплати позивачем митних платежів у розмірі 70 200,60 грн, відповідач ввіз на територію Україну автомобіль марки PEUGEUT модель 206, 2005 року випуску за митною декларацією №25UA305160002841U2 від 04.02.2025, який позивачу не підійшов та не відповідав попередньо узгодженим між сторонами характеристикам (технічний стан транспортного засобу не надавав можливості його використовувати, кузов автомобіля мав пошкодження).
ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за договором доручення від 10.01.2025 не виконав, при передачі придбаного на ім`я позивача автомобіля марки PEUGEUT моделі 206, 2005 року випуску про понесені витрати та повернення грошових коштів, які ним одержані у зв`язку з виконанням доручення, які не використані на виконання обумовлених дорученням дій (на купівлю транспортного засобу, оплату митних платежів, послуг брокера, оплату сертифікації, реєстраційного платежу при постановці автомобіля на облік в Україні) позивача не повідомив.
За вказаних підстав, ОСОБА_2 має право вимагати від відповідача належного виконання зобов`язань, зокрема повернення безпідставно збережених грошових коштів у розмірі 2 624 долари США, а саме, різницю між переданими коштами на купівлю автомобіля в розмірі 3 200 доларів США та понесеними відповідачем витратами на купівлю автомобіля, а саме 550 Євро (576 долари США).
За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 2 624 доларів США.

Доводи апелянта про те, що крім придбання автомобіля ним було понесено витрати на придбання пального, доставку автомобіля позивачу, витрати на житло та добові, належними та допустимими доказами не підтверджено та не обумовлені сторонами в договорі.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Рішення суду ухвалене з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважуючи на викладене та керуючись нормами статей 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 23 вересня 2025 року, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови суду складено 15 червня 2026 року.
Головуючий: 
Судді: