ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/2117/26
15 червня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:
головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши у письмовому провадженнів порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного кадастрового реєстратора відділу №1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Лаврик Інни третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Тернопільська міська рада , Релігійна організація «Парафія Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці Тернопільсько-Зборівської єпархії» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до державного кадастрового реєстратора відділу №1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Лаврик Інни Михайлівни (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів – Тернопільська міська рада (далі – третя особа 1), Релігійна організація Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці Тернопільсько-Зборівської Єпархії (далі - третя особа 2), в якому просить суд: 
визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора відділу № 1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Лаврик Інни Михайлівни від 15.12.2025 про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру про цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером 6110100000:08:017:0055, а саме: з 03.04 «Для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій» на 02.03 «Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку»;
зобов`язати державного кадастрового реєстратора відділу № 1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Лаврик Інну Михайлівну відновити у відомостях Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 6110100000:08:017:0055 запис про її цільове призначення 03.04 «Для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій.
В обґрунтування позову зазначив, що пунктом 4 рішення Тернопільської міської ради від 29.01.2021 № 8/3/78 внесено зміни до рішення Тернопільської міської ради від 21.08.2020 № 7/54/156 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. Чайковського, Малишка, Слівенська, релігійній організації парафії Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці» та після слів «храмових споруд» доповнено словами «та парафіяльних, житлових і громадських споруд» і далі по тексту. 
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 у справі № 500/4169/22, залишеним в силі постановою КАС ВС від 28.11.2025, визнано протиправним та скасовано пункт 4 рішення Тернопільської міської ради від 29.01.2021 № 8/3/78.
Надалі, державним кадастровим реєстратором відділу № 1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Лаврик Інною Михайлівною забезпечено розгляд заяви і доданих до неї документів та прийнято рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки за кадастровим номером 6110100000:08:017:0055, за наслідками чого надано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.12.2025 № НВ-3501031422025.
Позивач зазначає, що земельна ділянка державної чи комунальної власності, передана релігійній організації у постійне користування, може використовуватись такою релігійною організацією виключно за тим цільовим призначенням, з яким закон — частина друга статті 92 ЗК України — пов`язує можливість набуття релігійною організацією права постійного користування земельною ділянкою, а саме виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності.
Також, позивач посилається на постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 28.11.2025 у справі № 500/4169/22, в якій суд зазначив, що право постійного користування земельною ділянкою може набути релігійна організація для мети будівництва і обслуговування: а) культових споруд; б) будівель, необхідних для забезпечення діяльності культових споруд; «виключність» призначення земельних ділянок, які можуть бути передані у постійне користування релігійним організаціям, полягає в тому, що такі земельні ділянки можуть бути надані лише для будівництва і обслуговування культових споруд та будівель, призначених для забезпечення діяльності культових споруд.
Тому, на переконання позивача, релігійна організація як землекористувач, якому передана земельна ділянка на праві постійного користування, не вправі змінювати цільове призначення земельної ділянки з 03.04 «Для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій» на 02.03 «Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку».
Підсумовуючи, позивач вказує, що зміна цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером 6110100000:08:017:0055 з 03.04 «Для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій» на 02.03 «Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку» не відповідає закону та суперечить йому, зокрема не відповідає встановленій законом — пунктом «в» частини другої статті 92 Земельного кодексу України — меті передачі земельної ділянки в постійне користування релігійній організації виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення діяльності культових споруд, та не відповідає висновкам Верховного Суду, наведеним у постановах від 07.02.2025 та від 28.11.2025 у справі № 500/4169/22.
Ухвалою суду від 13 квітня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено Розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
27.04.2026, через систему «Електронний суд», третя особа 1 подала пояснення щодо позову, в якому зазначено, що рішення державного кадастрового реєстратора з приводу зміни цільового призначення земельної ділянки, яке є предметом спору, вже перевірялось на відповідність вимогам законодавства уповноваженими контролюючим органом, який підтвердив його законність у зв?язку із чим даний позов до задоволення не підлягає.
29.04.2026 засобами поштового зв?язку до суду надійшли пояснення третьої особи 2. 
У поданих поясненнях третя особа 2 зазначає, що заявлений вид цільового призначення 02.03 «Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку» відповідає функціональному призначенню території, визначеному чинною містобудівною документацією.
Третьою особою 2 до заяви були подані документи, які відповідно до Земельного кодексу України (далі – ЗК України), Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2021 № 1051 (далі – Порядок № 1051) давали державному кадастровому реєстратору підстави для внесення змін до відомостей ДЗК.
Третя особа 2 вважає, що пункт «в» частини другої статті 92 ЗК України не є процедурною нормою ведення ДЗК, не визначає підстав для відмови у внесенні змін до відомостей ДЗК та не містить прямої заборони для державного кадастрового реєстратора внести відомості про зміну виду цільового призначення земельної ділянки з 03.04 на 02.03.
У свою чергу, на переконання третьої особи 2, постанова КАС ВС від 28.11.2025 у справі № 500/4169/22 стосувалася правомірності рішення органу місцевого самоврядування щодо умов надання земельної ділянки у постійне користування. Вона не стосувалася рішення державного кадастрового реєстратора від 15.12.2025, поданих для його прийняття документів, витягу з містобудівної документації та підстав для внесення або відмови у внесенні змін до ДЗК.
Межі здійснення релігійною організацією права постійного користування земельною ділянкою не є предметом перевірки державного кадастрового реєстратора під час внесення змін до відомостей ДЗК. 
Внесення змін до відомостей ДЗК щодо виду цільового призначення земельної ділянки не є новим наданням земельної ділянки у користування, не створює нового речового права та не змінює право постійного користування. Позивач не довів наявності конкретної передбаченої законом підстави для відмови у внесенні змін до ДЗК та порушення свого індивідуального права або охоронюваного законом інтересу оскаржуваним рішенням.
Також, третя особа 2 зазначає, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки належним відповідачем у спорах щодо рішень, прийнятих при здійсненні повноважень з ведення ДЗК, є відповідний орган Держгеокадастру, а не державний кадастровий реєстратор як окрема посадова особа.
На підставі наведеного просить у задоволені позову відмовити повністю.
07.05.2026, засобами поштового зв?язку, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. 
У обґрунтування доводів відзиву відповідач зазначає, що від імені третьої особи 2 заяву створено ОСОБА_2 для внесенні змін до відомостей до Державного земельного кадастру про цільове призначення земельної ділянки. До поданої заяви додано: нотаріально посвідчену заяву керівника Релігійної організації на зміну цільового призначення земельної ділянки та витяг з містобудівної документації.
Відповідач зазначає, що відомості, що внесені до електронного документу на земельну ділянку в частині визначення цільового призначення земельної ділянки як 02.03 «Для будівництва та обслуговування житлового будинку» повністю відповідають долученим до заяви документам та закривають порушене заявою ЗВ-6100455472025 від 15.12.2025 питання.
У зв?язку із чим, як вважає відповідач, прийнято позитивне рішення з дотриманням вимог діючого законодавства на момент розгляду даної заяви. 
Також, відповідач вказує, що частина шоста статті 26 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначає, що відмова у внесенні до Поземельної книги змін до відомостей про земельну ділянку надається у разі, якщо: із заявою звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам законодавства; заявлені відомості вже внесені до Поземельної книги.
Зважаючи на те, що у спірному випадку відсутня жодна із законодавчо встановлених правових підстав для відмови у внесенні до Поземельної книги змін до відомостей про цільове призначення земельної ділянки, у відповідача були відсутні підстави для надання відмови при розгляді заяви ЗВ-6100455472025 від 15.12.2025.
На підставі наведеного просить у задоволенні позову відмовити. 
08.05.2026, через систему «Електронний суд», позивачем подано до суду відповідь на відзив. У відповіді на відзив позивач повторив раніше викладену у позові позицію про необхідність застосування до спірних правовідносин пункту «в» частини другої статті 92 ЗК України та постанови КАС ВС від 28.11.2025 у справі № 500/4169/22. 
Суд встановив наступні обставини.
Рішенням Тернопільської міської ради від 21.08.2020 № 7/54/156 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. Чайковського, Малишка, Слівенська, релігійній організації парафії Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці» вирішено: 
1. Затвердити релігійній організації парафії Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці (код ЄДРПОУ 21162586) проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,5265 га для розширення території під будівництво комплексу храмових споруд за адресою вул. Чайковського, Малишка, Слівенська.
2. Надати релігійній організації парафії Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці (код ЄДРПОУ 21162586) в постійне користування земельну ділянку площею 0,5265 га ( к.н. 6110100000:08:017:0055) для розширення території під будівництво комплексу храмових споруд за адресою вул. Чайковського, Малишка, Слівенська.
3. Зобов`язати релігійну організацію парафію Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці в двомісячний термін оформити право користування земельною ділянкою відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Надалі, пунктом 4 рішення Тернопільської міської ради від 29.01.2021 №8/3/78 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. Яреми релігійній організації «Тернопільсько – Зборівській архиєпархії Української Греко-Католицької Церкви», внесено зміни в рішення Тернопільської міської ради від 21.08.2020 р. № 7/54/156 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. Чайковського, Малишка, Слівенська, релігійній організації парафії Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці» та після слів «храмових споруд» читати «та парафіяльних, житлових і громадських споруд» і далі по тексту.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 травня 2025 року в справі №500/4169/22 визнано протиправним та скасовано рішення Тернопільської міської ради від 29.01.2021 р. № 8/3/78 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. Яреми релігійній організації "Тернопільсько - Зборівській архиєпархії Української Греко-Католицької Церкви» в частині внесення змін до рішення Тернопільської міської ради від 21.08.2020 р. № 7/54/156 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. Чайковського, Малишка, Слівенська, релігійній організації парафії Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці», яким визначено вид використання земельної ділянки, який не передбачений земельним законодавством, чим фактично допущено можливість використання земельної ділянки, належної релігійній організації на праві постійного користування, для житлового будівництва окремих об`єктів цивільних прав, що не узгоджується з положеннями частини другої статті 92 ЗК України.
Вказане рішення залишене в силі постановою Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 листопада 2025 року. 
Відповідно до відомостей Державного земельного кадастру станом на 11 грудня 2025 року земельну ділянку кадастровий номер 6110100000:08:017:0055 віднесено до категорії земель житлової та громадської забудови та визначено вид цільового призначення земельної ділянки – 03.04. для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій.
15.12.2025 до державного кадастрового реєстратора Відділу № 1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Лаврик І.М., обраного за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру за принципом випадковості, надійшла на розгляд заява ОСОБА_3 про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 15.12.2025 № ЗВ-6100455472025 щодо земельної ділянки з кадастровим номером: 6110100000:08:017:0055, з доданими до неї документами.
До вказаної заяви ОСОБА_4 додано: 1) нотаріально завірену заяву релігійної організації «Парафія Пресвятої Тройці м. Тернопіль Тернопільсько-Зборівської Архиєпархії Української Греко-Католицької церкви» (від імені якої на підставі Статуту діє Дутчак Роман Ярославович), як користувач земельної ділянки кадастровий номер: 6110100000:08:017:0055 про надання згоди на зміну діючого цільового призначення 03.04 “Для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій” на 02.03 “Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку”; 2) витяг з містобудівної документації (викопіювання з плану зонування території м. Тернополя (із внесеними змінами) місця розташування земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель громадських і релігійних організацій Парафії УГКЦ Пресвятої Тройці за адресою вул. А.Чайковського, А.Малишка, Слівенська) за підписом начальника управління містобудування, архітектури та кадастру Василя Бесаги.
Із заяви релігійної організації «Парафія Пресвятої Тройці м. Тернопіль Тернопільсько-Зборівської Архиєпархії Української Греко-Католицької Церкви» вбачається, що релігійна організація є користувачем земельної ділянки площею 0,5265 га з кадастровим номером 6110100000:08:017:0055, яка розташована за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Чайковського, Малишка, Слівенська. 
У цій заяві релігійна організація надала згоду на зміну існуючого цільового призначення земельної ділянки з 03.04 «Для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій» на 02.03 «Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку». 
Заява підписана керівником релігійної організації Дутчаком Романом Ярославовичем, який діє від імені релігійної організації на підставі Статуту. У заяві також зазначено, що Дутчак Роман Ярославович підтверджує, що не перевищує наданих йому повноважень, діє добросовісно та розумно, а заява підписується ним в інтересах релігійної організації. 
Справжність підпису Дутчака Романа Ярославовича на заяві засвідчена приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Фіголь Н.В. У нотаріальному посвідченні зазначено, що особу представника встановлено, його дієздатність та повноваження перевірено. 
Із витягу з містобудівної документації — викопіювання з плану зонування території м. Тернополя із внесеними змінами — вбачається, що він стосується місця розташування земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель громадських і релігійних організацій Парафії УГКЦ Пресвятої Тройці за адресою: вул. А. Чайковського, А. Малишка, Слівенська. 
У вказаному витягу зазначено, що земельна ділянка знаходиться в межах зони Ж-3 — змішаної багатоквартирної житлової забудови та громадської забудови від 4 до 9 поверхів, а також частково в межах зони ТР-2 — зони магістральних вулиць, доріг, майданів у червоних лініях. 
Як підстави формування такого витягу з містобудівної документації зазначено: рішення Тернопільської міської ради від 20.04.2018 № 7/24/35 «Про затвердження містобудівної документації “м. Тернопіль. Внесення дострокових змін до генерального плану міста”»; рішення Тернопільської міської ради від 20.04.2018 № 7/24/36 «Про затвердження містобудівної документації “м. Тернопіль. Внесення дострокових змін до плану зонування міста”»; рішення Тернопільської міської ради від 05.10.2018 № 7/28/21 «Про затвердження проектної документації “м. Тернопіль. Розробка коригування планів червоних ліній магістральних та житлових вулиць міста”». 
У витягу також зазначено, що містобудівна документація опублікована на офіційному сайті Тернопільської міської ради у розділі «Містобудівна документація». Документ підписаний начальником управління містобудування, архітектури та кадастру Василем Бесагою. 
Із витягу з пояснювальної записки містобудівної документації «Тернопіль. Внесення дострокових змін до плану зонування території міста» вбачається, що зона Ж-3 визначена як зона змішаної багатоквартирної житлової та громадської забудови. 
Для зони Ж-3 серед переважних видів використання прямо зазначені, зокрема, житлові будинки 4– 9-поверхові, окремо розташовані або зблоковані; загальноосвітні та спеціалізовані учбові заклади всіх типів; дитячі заклади; адміністративні установи, підприємства торгівлі, обслуговування, громадського харчування; технічні будівлі та споруди; озеленені території; клуби, бібліотеки, виставочні зали, спортивні майданчики, аптеки, амбулаторії та консультативні медичні заклади. 
Для зони Ж-3 у витягу також зазначені супутні види дозволеного використання, зокрема вбудовані, підземні та напівпідземні гаражі і відкриті стоянки; відкриті стоянки для тимчасового зберігання автотранспорту; території для паркування автомобілів, господарські, ігрові та спортивні майданчики; споруди комунальної та інженерної інфраструктури, необхідної для обслуговування цієї зони. 
Із витягу з пояснювальної записки також вбачається, що зона ТР-2 визначена як зона магістральних вулиць і майданів у червоних лініях. Для цієї зони серед переважних видів використання зазначені проїзні частини, пішохідні тротуари міських вулиць, підземні пішохідні переходи з виходами, захисні зелені насадження вздовж проїзної частини, мости, тунелі, транспортні розв`язки. 
Для зони ТР-2 у витягу також визначені супутні види дозволеного використання, зокрема майданчики для стоянки автотранспорту, пункти зупинки пасажирського транспорту та їх обладнання, тролейбусні лінії та їх облаштування, споруди лінійного та енергетичного господарства, споруди сигналізації та зв`язку міського електротранспорту, інженерні комунікації, огорожа вулиць та відбійники, дорожня інформація. 
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-9949545142026 від 13.02.2026, наданого запит ОСОБА_5 від 13.02.2026 № ЗВ- 9953148992026, цільове призначення земельної ділянки кадастровий номер: 6110100000:08:017:0055, 02.03 «Для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку».
Також, позивачем подавалась скарга до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, в якій він просив: скасувати рішення Державного кадастрового реєстратора на підставі якого змінено цільове призначення земельної ділянки кадастровий номер: 6110100000:08:017:0055 з 03.04 «Для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій» на 02.03 «Для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку»; відновити у відомостях Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер: 6110100000:08:017:0055 запис про її цільове призначення 03.04 «Для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку».
Мотиви поданої скарги відповідають мотивами даного позову.
Наказом Держгеокадастру від 31.03.2026 № 89-АА «Щодо залишення скарги Віталія Семереза від 16.02.2026 без задоволення» скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Даний наказ мотивований тим, що частина шоста статті 26 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлює виключний перелік для відмови у внесенні до Поземельної книги змін до відомостей про земельну ділянку надається, зокрема, у разі, якщо: із заявою звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам законодавства; заявлені відомості вже внесені до Поземельної книги.
Зважаючи на те, що подана заява разом із доданими документами узгоджувалась із нормами законодавства, а підстав, передбачених частиною шостою статті 26 Закону України «Про Державний земельний кадастр», встановлено не було, державний кадастровий реєстратор прийняв рішення від 15.12.2025 на підставі якого змінено цільове призначення земельної ділянки кадастровий номер: 6110100000:08:017:0055 з 03.04 «Для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій» на 02.03 «Для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку».
Надаючи оцінку доводами сторін та учасників, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту «б» частини першої статті 19 Земельного кодексу України (далі — ЗК України) землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, до яких, зокрема, належать землі житлової та громадської забудови.
Частиною третьою статті 19 ЗК України передбачено, що земельна ділянка, яка за основним цільовим призначенням належить до відповідної категорії земель, відноситься в порядку, визначеному цим Кодексом, до певного виду цільового призначення, що характеризує конкретний напрям її використання та її правовий режим.
За змістом статей 38, 39 ЗК України, до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування, а використання таких земель здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм.
Законом України від 17.06.2020 № 711-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо планування використання земель» (далі — Закон № 711-ІХ) змінено правове регулювання планування використання земель, у тому числі встановлення та зміни цільового призначення земельних ділянок.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 711-ІХ сільські, селищні, міські ради мають забезпечити внесення до 1 січня 2028 року до Державного земельного кадастру відомостей, зокрема, про функціональні зони територій, визначені у містобудівній документації на місцевому рівні, затвердженій до набрання чинності цим Законом, а також про обмеження у використанні земель у сфері забудови.
Пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 711-ІХ установлено, що містобудівна документація на місцевому рівні, затверджена до набрання чинності цим Законом, зберігає чинність. До 1 січня 2028 року внесення змін до такої документації допускається без урахування вимог цього Закону щодо її складу та змісту.
Цим же пунктом передбачено, що плани зонування територій, затверджені до набрання чинності Законом № 711-ІХ, вважаються невід`ємними складовими генеральних планів населених пунктів.
Пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 711-ІХ передбачено затвердження Кабінетом Міністрів України, зокрема, класифікатора видів цільового призначення земельних ділянок, видів функціонального призначення територій та співвідношення між ними, а також правил його застосування.
Процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначено Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 (далі — Порядок № 1051).
Відповідно до розділу І «Загальні положення» додатка 58 до Порядку № 1051 Класифікатор видів цільового призначення земельних ділянок, видів функціонального призначення територій та співвідношення між ними, а також правила їх застосування розроблено відповідно до пункту 4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 711-ІХ.
Відповідно до пункту 3 додатка 58 до Порядку № 1051 під час зміни цільового призначення земельних ділянок здійснюється зміна категорії земель та/або виду цільового призначення. Зміна виду цільового призначення земельної ділянки відповідно до його коду та назви здійснюється згідно з вимогами статті 20 і пункту 23 розділу X «Перехідні положення» ЗК України.
За приписами пункту 23 розділу X «Перехідні положення» ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок, розташованих у межах функціональних зон, визначених генеральними планами населених пунктів, планами зонування щодо земельних ділянок у межах населених пунктів, детальними планами територій щодо земельних ділянок за межами населених пунктів, може здійснюватися їх власниками, а у визначених законом випадках — користувачами, без розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з дотриманням вимог частини п`ятої статті 20 ЗК України.
Цим же пунктом передбачено, що до внесення до Державного земельного кадастру відомостей про функціональні зони така зміна здійснюється на підставі витягу з містобудівної документації із зазначенням відомостей про функціональну зону та всіх обмежень у використанні земель, у тому числі у сфері забудови, зазначених у містобудівній документації.
Пункт 23 розділу X «Перехідні положення» ЗК України також передбачає, що відповідний витяг з містобудівної документації може бути отриманий державним кадастровим реєстратором за запитом до органу, до повноважень якого належить затвердження відповідної містобудівної документації, або отриманий заявником самостійно та доданий до заяви про внесення до Державного земельного кадастру відомостей про зміну цільового призначення земельної ділянки.
Відповідно до абзацу дев`ятого пункту 23 розділу X «Перехідні положення» ЗК України документація, зазначена у відповідних абзацах цього пункту, є підставою для віднесення земельної ділянки до категорії земель та виду цільового призначення, що можуть встановлюватися у межах відповідної функціональної зони.
Згідно з абзацами 10–14 пункту 23 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, до внесення до Державного земельного кадастру відомостей про функціональні зони належність земельної ділянки до функціональної зони, встановленої до 1 січня 2028 року, визначається відповідно до: плану зонування — щодо земельних ділянок у межах населених пунктів, на які не затверджений детальний план території; генерального плану населеного пункту — у разі відсутності плану зонування та щодо земельних ділянок у межах населеного пункту, на які не затверджений детальний план території; детального плану території; містобудівної документації регіонального рівня — щодо земельних ділянок за межами населених пунктів, на які не розроблено детальний план території.
Частиною п`ятою статті 20 ЗК України передбачено, що класифікатор видів цільового призначення земельних ділянок, видів функціонального призначення територій та співвідношення між ними, а також правила його застосування затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Цією ж нормою передбачено, що зазначені класифікатор та правила використовуються для ведення Державного земельного кадастру і містобудівного кадастру, а віднесення земельних ділянок до певних категорій та видів цільового призначення має відповідати таким класифікаторам і правилам.
Частиною другою статті 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що відомості про цільове призначення земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру, зокрема: щодо категорії земель — на підставі заяви власника, розпорядника, а у визначених законом випадках — користувача земельної ділянки та комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади або генерального плану населеного пункту; щодо виду цільового призначення в межах певної категорії земель — на підставі заяви власника, розпорядника, а у визначених законом випадках — користувача земельної ділянки відповідно до комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади або генерального плану населеного пункту.
Відповідно до пункту «г» частини першої статті 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить відомості про земельну ділянку, зокрема про її цільове призначення.
Частинами третьою — шостою статті 26 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що зміни до відомостей про земельну ділянку вносяться до Поземельної книги за заявою власника або користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на підставі документації, передбаченої цим Законом.
Цими ж положеннями статті 26 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що для внесення змін до відомостей Поземельної книги щодо цільового призначення земельної ділянки заявник подає заяву за формою, встановленою Порядком ведення Державного земельного кадастру, та відповідні документи, які згідно із законом є підставою для внесення таких змін.
Державний кадастровий реєстратор, обраний за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру за принципом випадковості, протягом чотирнадцяти робочих днів з дати реєстрації заяви вносить до Поземельної книги інформацію про зміну відомостей про земельну ділянку або надає мотивовану відмову у внесенні таких відомостей.
Частина шоста статті 26 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначає, що відмова у внесенні до Поземельної книги змін до відомостей про земельну ділянку надається у разі, якщо: із заявою звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам законодавства; заявлені відомості вже внесені до Поземельної книги.
Відповідно до пункту 66 Порядку № 1051 до Державного земельного кадастру державними кадастровими реєстраторами вносяться відомості або зміни до них про об`єкти Державного земельного кадастру.
Відповідно до пункту 67 Порядку № 1051 внесення відомостей або змін до них до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» і Порядку № 1051. Цим пунктом також заборонено вимагати для внесення таких відомостей надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених Законом України «Про Державний земельний кадастр».
Пунктом 69 Порядку № 1051 передбачено, що внесення відомостей або змін до них до Державного земельного кадастру здійснюється за заявою розробника документації із землеустрою та оцінки земель від імені замовника або власника, розпорядника, а у визначених законом випадках — користувача земельної ділянки у випадках, передбачених статтею 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр».
За змістом пункту 70 Порядку № 1051 державний кадастровий реєстратор у момент надходження заяви перевіряє повноваження заявника, наявність повного пакета документів, придатність електронного документа для перевірки програмним забезпеченням Державного земельного кадастру, а також наявність необхідних кваліфікованих електронних підписів.
Із положень пункту 70 Порядку № 1051 слідує, що у разі звернення неналежної особи, подання неповного пакета документів, непридатності електронного документа для перевірки або відсутності необхідних кваліфікованих електронних підписів державний кадастровий реєстратор приймає рішення про залишення заяви без руху.
Цим же пунктом передбачено, що у разі відповідності заяви разом з документами вимогам пункту 70 Порядку № 1051 державний кадастровий реєстратор приймає заяву до розгляду по суті.
За змістом пункту 73 Порядку № 1051 державний кадастровий реєстратор у строк, що не перевищує 14 робочих днів з дня прийняття заяви, розглядає її разом із документами, зазначеними у пункті 69 цього Порядку, перевіряє відповідність документів вимогам пункту 67 Порядку та електронний документ відповідно до пункту 74 Порядку.
Цим же пунктом передбачено, що за результатами перевірки державний кадастровий реєстратор приймає рішення про внесення відомостей або змін до них до Державного земельного кадастру або рішення про відмову у внесенні таких відомостей з підстав, зазначених у пунктах 91– 137 Порядку № 1051.
Відповідно до пункту 74 Порядку № 1051 державний кадастровий реєстратор перевіряє електронний документ на відповідність даним Державного земельного кадастру, складу відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру, вимогам до змісту, структури і технічних характеристик такого документа, а також даним документів, які згідно з Порядком № 1051 є підставою для внесення відомостей або змін до них до Державного земельного кадастру.
За змістом пункту 74-1 Порядку № 1051 у разі якщо підставою для відмови є невідповідність поданих документів вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою чи містобудівної документації, державний кадастровий реєстратор у рішенні про відмову зазначає конкретні відомості, які свідчать про таку невідповідність, із посиланням на відповідний нормативно-правовий акт та його положення.
Із положень пункту 74-1 Порядку № 1051 також слідує, що у разі якщо підставою для відмови є невідповідність електронного документа установленим вимогам, до рішення про відмову додається протокол перевірки електронного документа із вичерпним переліком виявлених невідповідностей.
Відповідно до пункту 116 Порядку № 1051 внесення до Державного земельного кадастру відомостей або змін до них про зареєстровану земельну ділянку здійснюється державним кадастровим реєстратором, обраним за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру за принципом випадковості, шляхом внесення таких відомостей до відповідної Поземельної книги.
За змістом пункту 117 Порядку № 1051 відомості або зміни до них про зареєстровані земельні ділянки вносяться до Державного земельного кадастру у разі внесення змін до відомостей про земельну ділянку, нових або додаткових відомостей про земельну ділянку.
Відповідно до пункту 120 Порядку № 1051 внесення до Поземельної книги змін до відомостей про зареєстровану земельну ділянку здійснюється державним кадастровим реєстратором шляхом внесення відповідних записів до Поземельної книги в електронній формі за власним кваліфікованим електронним підписом.
За приписами пункту 121-1 Порядку № 1051 внесення до відомостей про земельну ділянку змін щодо її цільового призначення здійснюється згідно з Класифікатором видів цільового призначення земельних ділянок, Класифікатором видів функціонального призначення територій та співвідношення між ними, а також правилами їх застосування, наведеними у додатках 58– 60.
Відповідно до пункту 122 Порядку № 1051 підставою для відмови у внесенні до Поземельної книги змін до відомостей про земельну ділянку є: звернення із заявою неналежної особи; невідповідність поданих документів установленим вимогам; наявність заявлених відомостей у Поземельній книзі.
Отже, наведене правове регулювання встановлює спеціальну процедуру зміни виду цільового призначення земельної ділянки та внесення відповідних змін до відомостей Державного земельного кадастру.
48. У межах цієї процедури правове значення мають: статус заявника, наявність документів, передбачених законом, зміст витягу з містобудівної документації, відповідність заявленого виду цільового призначення функціональній зоні, правилам співвідношення, передбаченим Класифікатором, а також наявність або відсутність визначених законом підстав для відмови у внесенні змін до ДЗК.
Після набрання чинності Законом № 711-ІХ правове регулювання зміни цільового призначення земельних ділянок було змінено. 
Чинне земельне законодавство виходить не з попередньої категорії “вид використання земельної ділянки”, а з категорії земель, виду цільового призначення земельної ділянки та функціонального призначення території.
До внесення до Державного земельного кадастру відомостей про функціональні зони законодавець передбачив спеціальний перехідний механізм. 
У межах цього механізму зміна цільового призначення земельної ділянки може здійснюватися власником, а у визначених законом випадках — користувачем, без розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, на підставі витягу з містобудівної документації та з дотриманням процедури, встановленої ЗК України, Законом України “Про Державний земельний кадастр” і Порядком № 1051.
Функціональна зона, у межах якої розташована земельна ділянка, до внесення відповідних відомостей до ДЗК визначається за чинною містобудівною документацією, зокрема планом зонування території або генеральним планом населеного пункту. Плани зонування, затверджені до набрання чинності Законом № 711-ІХ, зберігають чинність і вважаються невід`ємними складовими генеральних планів населених пунктів.
Витяг з містобудівної документації у такій процедурі має самостійне правове значення, оскільки саме він підтверджує функціональну зону земельної ділянки та повинен містити відомості про всі обмеження у використанні земель, у тому числі у сфері забудови.
Тому правова перевірка у цій справі має здійснюватися через встановлення того, чи відповідав заявлений вид цільового призначення земельної ділянки 02.03 функціональному призначенню території, визначеному чинною містобудівною документацією, та чи були подані документи, які за законом давали підстави для внесення відповідних змін до ДЗК.
Вказане узгоджується із правовими висновками Верховного Суду.
Так, у постанові від 12.02.2026 у справі № 460/23002/23 Верховний Суд виходив з того, що до внесення до Державного земельного кадастру відомостей про функціональні зони зміна цільового призначення земельної ділянки може здійснюватися у встановленому законом порядку, зокрема без розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки — на підставі витягу з містобудівної документації та з дотриманням відповідної процедури.
У цій же постанові Верховний Суд зазначив, що витяг з містобудівної документації повинен містити відомості про функціональну зону та всі обмеження у використанні земель, у тому числі у сфері забудови, зазначені у містобудівній документації.
Крім того, Верховний Суд прямо вказав, що передбачена пунктом 23 розділу X «Перехідні положення» ЗК України можливість зміни цільового призначення земельної ділянки без розроблення проєкту землеустрою є спрощеною процедурою. Застосування такої процедури покладає на заявника обов`язок подання документації належної якості, яка дозволяє державному кадастровому реєстратору діяти виключно в межах перевірки відповідності поданих даних установленим вимогам.
Отже, у справі № 460/23002/23 Верховний Суд визначив правовий стандарт перевірки для цієї категорії правовідносин: підставою для внесення змін до Державного земельного кадастру щодо зміни цільового призначення земельної ділянки до внесення до ДЗК відомостей про функціональні зони є належний витяг з містобудівної документації, а державний кадастровий реєстратор діє в межах перевірки відповідності поданих документів установленим вимогам.
У постанові від 22.01.2026 у справі № 320/15882/21 Верховний Суд розмежував поняття цільового та функціонального призначення земельної ділянки. Суд зазначив, що функціональне призначення земельної ділянки — це вид її використання, визначений містобудівною документацією; у документах на земельну ділянку воно не зазначається. Функціональне призначення території визначається генеральним планом та уточнюється планом зонування або детальним планом території, які не повинні суперечити генеральному плану населеного пункту у відповідній частині.
У постанові від 17.12.2025 у справі № 380/15810/21 Верховний Суд також зазначив, що земельні ділянки, віднесені до однієї категорії земель, можуть використовуватися за різними видами цільового призначення. При цьому функціональне призначення земельної ділянки є видом її використання, визначеним містобудівною документацією, і в документах на земельну ділянку не зазначається.
У цій же постанові Верховний Суд вказав, що зміна цільового призначення земельної ділянки в межах однієї категорії земель, зокрема з земель громадської забудови на землі житлової або змішаної забудови у межах категорії земель житлової та громадської забудови, є можливою, однак має здійснюватися у встановленому порядку та з урахуванням відповідної містобудівної документації.
Зазначені правові висновки Верховного Суду підтверджують, що правова оцінка зміни виду цільового призначення земельної ділянки після Закону № 711-ІХ має здійснюватися не через абстрактне ототожнення цільового призначення із речовим правом користування, а через перевірку: функціональної зони, визначеної чинною містобудівною документацією; відповідності заявленого виду цільового призначення такій функціональній зоні; належності документів, поданих для внесення змін до ДЗК; наявності або відсутності передбачених законом підстав для відмови у внесенні таких змін.
Як убачається із документів, доданих до заяви від 15.12.2025 № ЗВ-6100455472025, заявником було подано документ про згоду користувача земельної ділянки на зміну цільового призначення, а також витяг з містобудівної документації, який ідентифікує функціональну зону розташування земельної ділянки та містить перелік переважних і супутніх видів використання відповідних зон.
Зокрема, у поданому витягу з містобудівної документації земельна ділянка ідентифікована як така, що розташована в межах зони Ж-3 — змішаної багатоквартирної житлової та громадської забудови від 4 до 9 поверхів, для якої серед переважних видів використання прямо передбачені житлові будинки 4– 9 поверхів.
У зв?язку із цим, суд погоджується із доводами третьої особи 2, що у цьому випадку було дотримано встановлену законом процедуру зміни виду цільового призначення земельної ділянки та внесення відповідних змін до відомостей Державного земельного кадастру.
Насамперед, зміна цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером 6110100000:08:017:0055 відбулася не шляхом зміни категорії земель, а шляхом зміни виду цільового призначення земельної ділянки в межах однієї категорії земель.
Відповідно до Додатку 59 до Порядку № 1051 вид цільового призначення 03.04 «Для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій» і вид цільового призначення 02.03 «Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку» належать до однієї категорії земель — земель житлової та громадської забудови.
Отже, у спірних правовідносинах йдеться не про зміну категорії земель, а про зміну виду цільового призначення земельної ділянки в межах категорії земель житлової та громадської забудови.
Така зміна після набрання чинності Законом № 711-ІХ оцінюється через відповідність заявленого виду цільового призначення функціональному призначенню території, визначеному чинною містобудівною документацією, та правилам співвідношення видів цільового призначення земельних ділянок і видів функціонального призначення територій.
Поданий державному кадастровому реєстратору витяг з містобудівної документації ідентифікує земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 та визначає її розташування в межах зони Ж-3 — змішаної багатоквартирної житлової забудови та громадської забудови від 4 до 9 поверхів, а також частково в межах зони ТР-2 — зони магістральних вулиць, доріг, майданів у червоних лініях. 
Для зони Ж-3 у витягу з пояснювальної записки містобудівної документації прямо передбачено переважний вид використання — житлові будинки 4– 9-поверхові, окремо розташовані або зблоковані. 
Отже, заявлений вид цільового призначення 02.03 «Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку» відповідає функціональному призначенню території, визначеному чинною містобудівною документацією, оскільки земельна ділянка знаходиться у зоні змішаної багатоквартирної житлової та громадської забудови, для якої житлові будинки 4– 9 поверхів прямо передбачені як переважний вид використання.
Крім того, витяг з містобудівної документації містить відомості не лише про функціональну зону Ж-3, а й про часткове розташування земельної ділянки в межах зони ТР-2, тобто фіксує містобудівні особливості та обмеження території, пов`язані із зоною магістральних вулиць, доріг і майданів у червоних лініях. 
Таким чином, поданий витяг з містобудівної документації виконував ту функцію, яку пункт 23 розділу X «Перехідні положення» ЗК України покладає на такий документ до внесення до Державного земельного кадастру відомостей про функціональні зони: він ідентифікував функціональну зону земельної ділянки та відображав відповідні містобудівні умови використання території.
Також до заяви було додано нотаріально засвідчену заяву релігійної організації — користувача земельної ділянки, в якій прямо надано згоду на зміну існуючого цільового призначення земельної ділянки з 03.04 на 02.03. 
Із цієї заяви вбачається, що вона підписана керівником релігійної організації Дутчаком Романом Ярославовичем, який діє від імені релігійної організації на підставі Статуту, а справжність його підпису засвідчена приватним нотаріусом із перевіркою особи, дієздатності та повноважень представника. 
Отже, державному кадастровому реєстратору було подано документ, який підтверджував волевиявлення користувача земельної ділянки щодо зміни виду цільового призначення, а також витяг з містобудівної документації, який підтверджував належність земельної ділянки до функціональної зони, у межах якої заявлений вид цільового призначення є допустимим.
Такий склад документів відповідає нормативній моделі, визначеній пунктом 23 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, статтею 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Порядком № 1051, за якою до внесення до ДЗК відомостей про функціональні зони зміна виду цільового призначення земельної ділянки може здійснюватися на підставі заяви власника, розпорядника, а у визначених законом випадках — користувача земельної ділянки, та витягу з містобудівної документації.
Такий підхід узгоджується і з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 12.02.2026 у справі № 460/23002/23, де Суд зазначив, що передбачена пунктом 23 розділу X «Перехідні положення» ЗК України можливість зміни цільового призначення земельної ділянки без розроблення проєкту землеустрою є спрощеною процедурою, яка покладає на заявника обов`язок подати документацію належної якості, а державний кадастровий реєстратор діє в межах перевірки відповідності поданих даних установленим вимогам.
У цій справі подані документи дозволяли державному кадастровому реєстратору встановити:
особу заявника та його зв`язок із користувачем земельної ділянки;
волевиявлення користувача земельної ділянки на зміну виду цільового призначення;
кадастровий номер земельної ділянки — 6110100000:08:017:0055;
існуючий вид цільового призначення — 03.04;
заявлений вид цільового призначення — 02.03;
функціональну зону, у межах якої розташована земельна ділянка, — Ж-3, частково ТР-2;
відповідність заявленого виду цільового призначення 02.03 функціональній зоні Ж-3, яка передбачає змішану багатоквартирну житлову та громадську забудову.
За таких обставин державний кадастровий реєстратор мав перед собою документи, які підтверджували необхідні для внесення змін до ДЗК юридично значимі обставини: наявність заяви, волевиявлення користувача, належність земельної ділянки до відповідної функціональної зони та відповідність заявленого виду цільового призначення такій зоні.
Відповідно, у межах процедури, передбаченої Порядком № 1051, підставою для відмови у внесенні змін до відомостей ДЗК могло бути лише встановлення конкретної обставини, передбаченої законом або Порядком № 1051: звернення неналежної особи, неподання необхідних документів, невідповідність поданих документів установленим вимогам або наявність заявлених відомостей у Поземельній книзі.
Позивач не доводить, що заяву подано неналежною особою, що до заяви не було додано необхідних документів, що витяг з містобудівної документації не ідентифікував функціональну зону, що заявлений вид цільового призначення 02.03 не відповідає функціональній зоні Ж-3, або що подані документи мали конкретний дефект, який відповідно до Порядку № 1051 зумовлював відмову у внесенні змін до ДЗК.
Навпаки, із поданих документів вбачається, що земельна ділянка розташована у функціональній зоні, яка передбачає багатоквартирну житлову забудову, а зміна відбулася в межах однієї категорії земель — земель житлової та громадської забудови.
Отже, за фактичних обставин цієї справи та з урахуванням чинного після Закону № 711-ІХ правового регулювання, релігійною організацією було дотримано процедуру зміни виду цільового призначення земельної ділянки з 03.04 на 02.03, а державний кадастровий реєстратор мав законні підстави для внесення відповідних змін до відомостей Державного земельного кадастру.
Висновок про дотримання процедури ґрунтується не на припущенні про майбутнє фактичне використання земельної ділянки, а на перевірці тих юридично значимих документів і відомостей, які відповідно до ЗК України, Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Порядку № 1051 мають значення для внесення змін до ДЗК щодо виду цільового призначення земельної ділянки.
Суд звертає увагу на те, що позивач у цьому спорі фактично не заперечує саму юридичну можливість зміни виду цільового призначення земельної ділянки за процедурою, передбаченою пунктом 23 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, а також не визначають конкретної підстави для відмови у внесенні змін до ДЗК, передбаченої Порядком № 1051.
Позиція позивача зводиться до іншого: на його думку, вирішальне значення має не поданий пакет документів, не відповідність заявленого виду цільового призначення функціональній зоні та не формальна процедура внесення змін до ДЗК, а правовий режим речового права постійного користування, на якому земельна ділянка перебуває у користуванні релігійної організації.
Позивач вважає, що оскільки спірна земельна ділянка була надана релігійній організації на підставі пункту «в» частини другої статті 92 ЗК України, який пов`язує можливість набуття релігійною організацією права постійного користування земельною ділянкою з будівництвом і обслуговуванням культових та інших будівель, необхідних для забезпечення її діяльності, то релігійна організація не мала права ініціювати зміну виду цільового призначення земельної ділянки з 03.04 на 02.03.
Саме з цього позивач виводить твердження про те, що у державного кадастрового реєстратора нібито виник обов`язок відмовити у внесенні змін до відомостей ДЗК щодо виду цільового призначення земельної ділянки.
Додатково позивач посилається на постанову Верховного Суду у справі № 500/4169/22, у якій Суд зазначив, що право постійного користування земельною ділянкою може набути релігійна організація для мети будівництва і обслуговування: а) культових споруд; б) будівель, необхідних для забезпечення діяльності культових споруд.
Також позивач посилаються на висновок Верховного Суду у цій справі про те, що «виключність» призначення земельних ділянок, які можуть бути передані у постійне користування релігійним організаціям, полягає в тому, що такі земельні ділянки можуть бути надані лише для будівництва і обслуговування культових споруд та будівель, призначених для забезпечення діяльності культових споруд.
108. Відповідно до частини першої статті 92 ЗК України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.
Згідно з пунктом “в” частини другої статті 92 ЗК України, права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності.
Отже, пункт «в» частини другої статті 92 ЗК України не регулює процедуру внесення змін до відомостей Державного земельного кадастру щодо виду цільового призначення земельної ділянки.
Вказана норма не визначає: порядку зміни виду цільового призначення земельної ділянки; складу документів, які подаються державному кадастровому реєстратору для внесення змін до ДЗК; меж перевірки таких документів державним кадастровим реєстратором; підстав для залишення заяви без руху; підстав для відмови у внесенні змін до відомостей ДЗК; заборони для користувача земельної ділянки ініціювати внесення змін до відомостей ДЗК щодо виду цільового призначення земельної ділянки.
Натомість пункт «в» частини другої статті 92 ЗК України визначає суб`єктний склад та мету набуття права постійного користування земельною ділянкою релігійною організацією.
Тобто ця норма стосується речового права постійного користування земельною ділянкою, а не адміністративної процедури ведення Державного земельного кадастру.
Постанова Верховного Суду у справі № 500/4169/22 також не стосувалася законності рішення державного кадастрового реєстратора про внесення змін до відомостей ДЗК.
Предметом судового контролю у справі № 500/4169/22 був пункт 4 рішення Тернопільської міської ради від 29.01.2021 № 8/3/78, яким внесено зміни до рішення Тернопільської міської ради від 21.08.2020 № 7/54/156 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. Чайковського, Малишка, Слівенська, релігійній організації парафії Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці», а саме після слів «храмових споруд» доповнено словами «та парафіяльних, житлових і громадських споруд».
У розумінні статті 123 ЗК України рішення про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є рішенням органу місцевого самоврядування, на підставі якого здійснюється надання земельної ділянки у користування.
Частина одинадцята статті 123 ЗК України в редакції, чинній на момент прийняття рішення Тернопільської міської ради від 29.01.2021 № 8/3/78, передбачала, що рішенням про надання земельної ділянки у користування за проєктом землеустрою щодо її відведення здійснюється, зокрема, надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання.
Отже, постанова Верховного Суду у справі № 500/4169/22 стосувалася правомірності внесення змін до рішення органу місцевого самоврядування, яким земельну ділянку було передано релігійній організації у постійне користування.
Інакше кажучи, зазначена постанова стосувалася правовідносин, пов`язаних із виникненням та умовами здійснення речового права на земельну ділянку — права постійного користування.
Водночас у цій справі оскаржується інший акт, прийнятий іншим суб`єктом та в іншій адміністративній процедурі, а саме рішення державного кадастрового реєстратора від 15.12.2025 про внесення змін до відомостей ДЗК щодо виду цільового призначення земельної ділянки.
Постанова Верховного Суду у справі № 500/4169/22 не містить висновку щодо законності або незаконності рішення державного кадастрового реєстратора від 15.12.2025.
У цій постанові Верховний Суд не оцінював: заяву про внесення змін до відомостей ДЗК від 15.12.2025; документи, подані державному кадастровому реєстратору; витяг з містобудівної документації; відповідність заявленого виду цільового призначення 02.03 функціональній зоні, визначеній чинною містобудівною документацією; наявність або відсутність підстав для залишення заяви без руху; наявність або відсутність підстав для відмови у внесенні змін до відомостей ДЗК; дотримання державним кадастровим реєстратором процедури, визначеної Законом України «Про Державний земельний кадастр» та Порядком № 1051.
Тому постанова Верховного Суду у справі № 500/4169/22 не може бути використана як самостійна підстава для висновку про протиправність рішення державного кадастрового реєстратора від 15.12.2025.
Так само ця постанова не може замінювати собою перевірку законності окремої кадастрової процедури, проведеної за заявою та документами, поданими для внесення змін до відомостей ДЗК.
Відтак посилання позивача на пункт «в» частини другої статті 92 ЗК України та постанову Верховного Суду у справі № 500/4169/22 не звільняє його від обов`язку довести конкретне порушення державним кадастровим реєстратором норм Закону України «Про Державний земельний кадастр» або Порядку № 1051.
126. У зв?язку із цим, на переконання релігійної організації, має місце методологічна підміна предмета спору. 
Позивач ототожнює питання меж здійснення релігійною організацією речового права постійного користування земельною ділянкою із питанням законності рішення державного кадастрового реєстратора про внесення змін до відомостей Державного земельного кадастру.
Однак ці питання не є тотожними. Адже предметом цього спору є не припинення права постійного користування земельною ділянкою, не встановлення факту її нецільового використання, не оцінка майбутніх намірів землекористувача та не перевірка допустимості подальшого використання земельної ділянки релігійною організацією.
Предметом цього спору є законність рішення державного кадастрового реєстратора від 15.12.2025, прийнятого за результатами розгляду заяви та документів, поданих для внесення змін до відомостей Державного земельного кадастру щодо виду цільового призначення земельної ділянки.
Відповідно, межі судового контролю у цій справі повинні визначатися саме предметом оскарження: чи мав державний кадастровий реєстратор передбачені законом підстави для внесення змін до відомостей ДЗК або, навпаки, чи існувала конкретна передбачена законом підстава для відмови у внесенні таких змін.
Позовна заява не містить посилання на конкретну норму Закону України «Про Державний земельний кадастр» або Порядку № 1051, яка була порушена державним кадастровим реєстратором при розгляді заяви від 15.12.2025.
Позивач також не зазначає, яка саме передбачена законом або Порядком № 1051 підстава для відмови у внесенні змін до відомостей ДЗК існувала на момент прийняття оскаржуваного рішення.
Натомість правова конструкція позову зводиться до іншого: оскільки Верховний Суд у справі № 500/4169/22 визнав протиправним та скасував пункт 4 рішення Тернопільської міської ради від 29.01.2021 № 8/3/78, а також висловився щодо меж набуття релігійними організаціями права постійного користування земельними ділянками за пунктом «в» частини другої статті 92 ЗК України, то рішення державного кадастрового реєстратора від 15.12.2025 також має вважатися протиправним.
Відтак позивач фактично ставить під сумнів не конкретні дії державного кадастрового реєстратора під час розгляду заяви та внесення змін до ДЗК, а можливість перебування земельної ділянки у релігійної організації на праві постійного користування після зміни виду її цільового призначення. Такі доводи стосуються меж речового права постійного користування та можливого фактичного використання земельної ділянки, однак не доводять протиправності рішення державного кадастрового реєстратора від 15.12.2025.
Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі № 522/3665/17 зазначив, що з огляду на вимоги статей 2, 5 КАС України об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес, а інтерес, порушений суб`єктом владних повноважень. Особа повинна довести, що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду, а заінтересованість повинна мати правовий характер і виявлятися в тому, що рішення суду матиме правові наслідки для позивача.
У постанові від 24.10.2023 у справі № 380/15810/21 Верховний Суд зазначив, що порушення, на яке посилається позивач, має бути обґрунтованим, реальним та стосуватися індивідуально вираженого права або інтересу особи. Обставину дійсного порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.
Отже, сам по собі статус жителя територіальної громади або суміжного землекористувача не є процесуальним замінником доказування порушеного права чи індивідуалізованого охоронюваного законом інтересу. Позивач повинен довести, яким саме чином оскаржуване рішення безпосередньо вплинуло на його правове становище. У свою чергу позовна заява не містить жодного доказу, який підтверджує порушення оскаржуваним рішенням прав та інтересів позивача. 
Крім того, посилання позивача на інтерес територіальної громади, бюджетні надходження або загальний публічний інтерес не доводить порушення саме його індивідуального права чи індивідуалізованого охоронюваного законом інтересу. Доказів заподіяння шкоди територіальній громаді, в тому числі, втрати частини бюджетних надходжень позивачем не надано. 
За таких обставин, суд вважає, що оскаржуване рішення державного кадастрового реєстратора відповідає критерієм, передбаченим частиною другою статті 2 КАС України, а відтак у задоволенні позову слід відмовити повністю.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до державного кадастрового реєстратора відділу №1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Лаврик Інни Михайлівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів – Тернопільська міська рада, Релігійна організація Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці Тернопільсько-Зборівської Єпархії про визнання протиправним та скасування рішення, зобов?язання вчинити дії – відмовити. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 15 червня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 ); 
відповідач:
- Державний кадастровий реєстратор відділу №1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області Лаврик Інна (місцезнаходження/місце проживання: вул. Соборна, 48,с-ще Голованівськ,Голованівський р-н, Кіровоградська обл.,26500 код ЄДРПОУ/РНОКПП ); 

Головуючий суддя Подлісна І.М.