Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/2280/26
 
Провадження № 2/711/1787/26

 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
 
головуючого – судді Булгакової Г.В.,
 
за участю секретаря судового засідання – Кошубінської Л.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,-
 
ВСТАНОВИВ:
 
10.03.2026 позивач ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», в особі представника – адвоката Ткаченко Ю.О., звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики № 71951744 у розмірі 18 895,00 грн., договором позики № 6513642 у розмірі 6 862,90 грн., судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грн.
 
Позовні вимоги обґрунтував тим, що 18.07.2025між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - кредитодавець) та ОСОБА_1 (далі - позичальник) укладено договір про надання коштів у кредит № 71951744, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 10 000,00 грн. строком на 30 днів (з 18.07.2025 по 16.08.2025), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,3015,00% які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15,00% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1 500,00 грн.). У разі порушення позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4,00% за понадстрокове користування кредитом на тіло кредиту за кожен день понадстрокового користування. 14.08.2025 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 15561936 до договору № 71951744, у якій сторони домовилися пролонгувати строк кредитування на 28 днів (в результаті чого строк кредитування складає 58 днів, тобто до 13.09.2025) та змінено денну процентну ставку з 0,3% на 1%. 13.09.2025 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 15772796 до договору № 71951744, у якій сторони домовилися пролонгувати строк кредитування на 15 днів (в результаті чого строк кредитування складає 73 днів, тобто до 28.09.2025) та змінено денну процентну ставку з 1% на 1%. Кредитодавець виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 71951744 від 18.07.2025, передавши відповідачці грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок № НОМЕР_1 . Відповідачка порушила умови договору, у зв`язку з чим за вказаним правочином виникла заборгованість у розмірі 18 895,00 грн., яка складається з: 8 500,00 грн. – заборгованість за основною сумою боргу; 4 135,00 грн. – заборгованість за процентами; 1 500,00 грн. – заборгованість за комісією; 4 760,00 грн. – заборгованість за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Крім того, 13.09.2025 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір про надання коштів у кредит № 6513642, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 1 700,00 грн. строком на 360 днів (з 13.09.2025 по 07.09.2026), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,95% які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 293,25 грн.). У разі порушення позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка в розмірі 85,00 грн. за кожен день понадстрокового користування. Кредитодавець виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 6513642 від 13.09.2025, передавши відповідачці грошові кошти в розмірі 1 700,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок № НОМЕР_2 . Відповідачка порушила умови договору, у зв`язку з чим за вказаним правочином виникла заборгованість у розмірі 6 862,90 грн., яка складається з: 1 700,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 1 469,65 грн. - заборгованість за процентами; 293,25 грн. - заборгованість за комісією; 3 400,00 грн. - заборгованість за пенею/неустойкою. 
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільна справа передана для розгляду судді Булгаковій Г.В.
 
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.03.2026 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачці встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - п`ятиденний строк із дня отримання відзиву для подання відповіді на нього.
 
У судове засідання представник позивача не з`явився; про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 15.04.2026 представник позивача – адвокат Ткаченко Ю.О. подала заяву, у якій просила розглядати справу за відсутності представника ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів».
 
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином; до початку розгляду справи подала заяву, у якій визнала позовні вимоги у частині стягнення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом та комісії, у частині стягнення відсотків за понадстрокове користування кредитом та пені просила відмовити. 
 
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов такого висновку.
 
Судом встановлено, що 18.07.2025 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - кредитодавець) та ОСОБА_1 (далі - позичальник) укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71951744, за умовами якого кредитодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю таку ж саму суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту.
 
Згідно з пунктом 2 договору сума кредиту – 10 000,00 грн., строк кредитування – 30 днів, процентна ставка – 0,300% в день, процента ставка за понадстрокове користування кредитом за день – 4,00%, орієнтовна реальна річна процента ставка – 1 399,08%, орієнтовна загальна вартість кредиту – 12 400,00 грн., дата повернення кредиту – 16.08.2025.
 
14.08.2025 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 15561936 до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71951744, у якій сторони домовилися продовжити строк кредитування на 28 днів та змінити денну процентну ставку з 0,3% на 1%. 
 
13.09.2025 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 15772796 до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту)№ 71951744, у якій сторони домовилися продовжити строк кредитування на 15 днів.
 
ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало свої зобов`язання, перерахувавши 10 000,00 грн. на банківський картковий рахунок № НОМЕР_1 , що підтверджується платіжною інструкцією № cd06b7d9-b720-4b52-bb0e-958078573014 від 18.07.2025 та не заперечувалося відповідачкою. 
 
Згідно з розрахунком заборгованості, відповідачка на виконання умов договору 14.08.2025 та 13.09.2025 здійснила платежі у загальному розмірі 2 340,00 грн, однак в подальшому оплати за договором не здійснювала, у зв`язку з чим станом на 28.01.2026 у неї утворилась заборгованість у розмірі 18 895,00 грн., яка складається з: 8 500,00 грн. – заборгованість за основною сумою боргу; 4 135,00 грн. – заборгованість за процентами; 1 500,00 грн. – заборгованість за комісією; 4 760,00 грн. – заборгованість за процентами нарахованими за понадстрокове користування.
 
Судом також встановлено, що 13.09.2025 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - кредитодавець) та ОСОБА_1 (далі - позичальник) укладено договір кредитної лінії (надійний) № 6513642, за умовами якого кредитодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю таку ж саму суму грошових коштів, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту.
 
Згідно з пунктами 2.2.1, 2.2.2., 2.2.8. договору сума кредиту 1 700,00 грн., строк кредитування – 360 днів, комісія за надання кредиту - 17,25 від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 293,25 грн.), процентна ставка – 0,95% в день (фіксована), неустойка – 85,00 грн. в день. 
 
ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало свої зобов`язання, перерахувавши 1 700,00 грн. на банківський картковий рахунок № НОМЕР_2 , що підтверджується платіжною інструкцією № b8ce6121-e651-411b-8fc2-ae792321931d від 13.09.2025 та не заперечувалося відповідачкою.
 
Згідно з розрахунком заборгованості, відповідачка на виконання умов договору не здійснила жодного платежу, у зв`язку з чим у неї утворилась заборгованість у розмірі 6 862,90 грн., яка складається з: 1 700,00 грн. – заборгованість за основною сумою боргу; 1 469,65 грн. - заборгованість за процентами; 293,25 грн. - заборгованість за комісією; 3 400,00 грн. - заборгованість за пенею/неустойкою.
 
На час розгляду справи судом, відповідачкою не надано доказів, що свідчать про погашення заборгованості.
 
Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону.
 
Відповідно до частини 1, 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
 
Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
 
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
 
Відповідно до частини 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
 
Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
 
Згідно з пунктом 5, 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
 
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
 
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
 
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
 
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
 
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
 
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (пункт 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
 
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
 
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
 
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
 
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
 
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
 
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
 
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
 
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
 
Статтею 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
 
Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
 
Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
 
Враховуючи наведені положення закону та встановлені судом обставини справи, зокрема те, що відповідачка отримала кредитні кошти, однак у передбачений у договорах строк їх не повернула, а також не сплатила проценти за користування кредитом та комісію, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71951744 від 18.07.2026 у розмірі 14 135,00 грн. (8 500,00 грн. – заборгованість за основною сумою боргу; 4 135,00 грн. – заборгованість за процентами; 1 500,00 грн. – заборгованість за комісією) та договором кредитної лінії (надійний) № 6513642 від 13.09.2025 у розмірі 3 462,90 грн. (1 700,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 1 469,65 грн. - заборгованість за процентами; 293,25 грн. - заборгованість за комісією).
 
Щодо позовних вимог за Договором № 71951744 від 18.07.2025 в частині стягнення заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування кредитом у розмірі 4 760,00 грн. суд зазначає наступне.
 
Пунктом 10.7.1. Договору № 71951744 від 18.07.2025 передбачено, що якщо сума кредиту, що надається позичальнику за договором, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення договору, за користування кредитом понад встановлений договором строк нараховуються проценти за понадстрокове користування кредитом (його частиною) в розмірі, визначеному пунктом 2.2 Договору (4,00%) за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства.
 
Відповідно до статті 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
 
Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
 
Припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку дії договору.
 
Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
 
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
 
Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку позики (кредиту) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право позикодавця (кредитодавця) нараховувати передбачені договором проценти за договором позики (кредиту) припиняється. Права та інтереси позикодавця (кредитодавця) в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
 
Зазначена правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц та від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц.
 
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.04.2023 в справі № 910/4518/16 зазначила наступне: очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. І незважаючи на те, що сторони в кредитних договорах визначили, що проценти нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку.
 
Судом встановлено, що згідно з додатковими угодами строк повернення кредиту за Договором № 71951744 від 18.07.2025 закінчився 28.09.2025. Згідно з наданим розрахунком, проценти за понадстрокове користування кредитом у розмірі 4 760,00 грн. нараховані позивачем поза межами погодженого сторонами строку кредитування (після 28.09.2025). Оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу строку кредитування, вимоги про стягнення 4 760,00 грн. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
 
Щодо позовних вимог за Договором кредитної лінії (надійний) № 6513642 від 13.09.2025 в частині стягнення пені (неустойки) у розмірі 3 400,00 грн., суд зазначає наступне.
 
У Договорі № 6513642 від 13.09.2025 сторони погодили нарахування неустойки у розмірі 85,00 в день.
 
Відповідно до частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
 
Згідно з пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
 
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) у періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, договір про споживчий кредит, тобто договори, відповідно до яких позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем); 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання(невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
 
Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань.
 
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24.11.2024 у справі № 910/10901/23, який, відповідно до положень частини 4 статті 263 ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі.
 
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Верховною Радою України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, зокрема, Указом Президента України № 40/2026 від 12.01.2026 строк дії воєнного стану в Україні продовжено до 04.05.2026.
 
Таким чином, враховуючи, що на момент укладення договору та розгляду справи на території України діє воєнний стан, позивач не мав права нараховувати відповідачці неустойку, а тому у задоволенні позовної вимоги про стягнення пені слід відмовити.
 
Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що відповідно до частини 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
 
Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
 
Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 5 324,80 грн. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 17 597,90 грн., що складає 68,32% від загальної ціни позову (25 757,90 грн.), то із відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 637,92 грн.
 
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатом розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
 
Згідно з частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
 
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
 
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України).
 
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (частини 4, 5 статті 137 ЦПК України).
 
Частиною 6 статті 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витратна оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
 
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
 
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22.11.2019 у справі № 902/347/18, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, обсягом та витраченим часом.
 
Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19).
 
На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано: договір про надання правничої допомоги № 20-08/25 від 20.08.2025, укладений між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»; витяг з акту № 2-МК від 14.01.202 приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 20-08/25 від 20.08.2025; платіжну інструкцію № d7013d від 23.02.2026; ордер на надання правничої (правової) допомоги від 03.09.2025; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2099 від 03.04.2018.
 
Надаючи оцінку вищезазначеним доказам, суд враховує позицію Верховного Суду, висловлену постановах від 02.10.2019 у справі № 211/3113/16-ц та від 06.11.2020 у справі № 760/11145/18, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
 
Із урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22).
 
В даному випадку, враховуючи характер спірних правовідносин, складність справи та обсяг виконаної адвокатом роботи, а також принципи співмірності та розумності судових витрат, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу та стягнення з відповідачки на користь позивача 2 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 265, 268, 273, 274, 277, 279, 354 ЦПК України, суд,-
 
УХВАЛИВ:
 
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами – задовольнити частково.
 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924, місцезнаходження юридичної особи: пл. Арсенальна, буд. 1Б, м. Київ) заборгованість за договором позики № 71951744 від 18.07.2026 у розмірі 14 135,00 грн., договором кредитної лінії (надійний) № 6513642 від 13.09.2025 у розмірі 3 462,90 грн., судовий збір у розмірі 3 637,92 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн., а всього 23 235,82 грн.
 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
 
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

 
Головуючий:	  	Г.  В.  Булгакова