ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/11244/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року (суддя 1-ї інстанції Садовий І.В.) в адміністративній справі №280/11244/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:
20.12.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом (до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач-1, ГУ ПФУ в Донецькій області), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – відповідач-2, ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить: 
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-1 від 05.09.2025 № 083850027031 та рішення відповідача-2 від 03.12.2025 № 083850027031 про відмову в перерахунку пенсії за віком позивача, із зарахуванням до страхового стажу та врахуванням при обчисленні розміру пенсії та коефіцієнту стажу періоду роботи з 15.08.1987 по 10.04.1989 та періоду навчання з 01.09.1982 по 20.06.1987;
- зобов`язати відповідача-2 здійснити з 03.09.2025 перерахунок та виплату пенсії за віком позивачу із зарахуванням до страхового стажу та врахуванням при обчисленні розміру пенсії та коефіцієнту стажу періоду роботи з 15.08.1987 по 10.04.1989 відповідно до трудової книжки серія НОМЕР_1 , довідки № 80 від 15.07.2004 та періоду навчання з 01.09.1982 по 20.06.1987, відповідно до диплому серія НОМЕР_2 дата видачі 24.06.1987.
Позовну заяву мотивовано тим, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та з 03.09.2025 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-IV (далі – Закон України №1058-IV). 29.08.2025 позивач звернулася до органів Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії із зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1982 по 20.06.1987 та періоду роботи з 15.08.1987 по 10.04.1989, яка в порядку екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Донецькій області. За результатами розгляду вказаної заяви відповідачем-1 було прийнято рішення від 05.09.2025 № 083850027031 про відмову в перерахунку пенсії, яке обґрунтовано відсутністю підтвердження від компетентних органів Республіки Білорусь про нездійснення особі пенсійних виплат за вказані періоди стажу, набутого за межами України, та необхідністю перевірки довідки про період роботи з 15.08.1987 по 10.04.1989 №80 від 15.07.2004, оскільки згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 заявниця працювала з 15.08.1987 по 10.04.1988. У подальшому позивач оскаржила зазначене рішення до ГУ ПФУ в Донецькій області, проте рішенням першого заступника начальника ГУ ПФУ в Донецькій області від 08.10.2025 № 41063/03-16 її скаргу було залишено без задоволення. Також 25.11.2025 позивач повторно звернулася до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про зміну страхового стажу, додавши диплом про навчання НОМЕР_3 та довідку № 80 від 15.07.2004, однак рішенням відповідача-2 від 03.12.2025 № 083850027031 їй було відмовлено у перерахунку пенсії із посиланням на відсутність документів, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2025 за №562 “Деякі питання обчислення страхового стажу” (далі - Постанова №562). Зауважено, що відповідно до пункту 4 Постанови № 562, до появи можливості електронного обміну даними, пенсія особі має обчислюватися з урахуванням періодів роботи в республіках колишнього СРСР на підставі наявних документів. Оскільки позивач надала всі необхідні підтверджуючі документи про навчання та роботу за спірні періоди, відсутність відповіді від іноземної держави не може бути підставою для обмеження її конституційного права на соціальний захист. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року позов задоволено.
Відповідачами на вказане рішення суду подані апеляційні скарги, в яких зазначають про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просять скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Доводи апеляційних скарг по суті аналогічні. Вони зводяться до того, що спірний страховий стаж позивач набула у Білорусі. Тау ОСОБА_1 навчалася в Білоруському державному університеті з 01.09.1982 по 20.06.1987, а згідно з довідкою №80 від 15.07.2004 - працювала в Мачулищанській середній школі Мінського району з 15.08.1987 по 10.04.1989. Постановою № 562 визначено порядок підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат особам, які проживають в Україні, за періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 року за межами України в республіках колишнього Союзу РСР для зарахування таких періодів трудової діяльності до страхового стажу, зокрема на пільгових умовах. У разі коли в документах, що подаються особою до територіального органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії, зазначено періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 р. за межами України в республіках колишнього Союзу РСР, у заяві про призначення пенсії така особа зазначає інформацію про те, що вона отримує або не отримує пенсійні виплати в інших державах. У разі коли у заяві про призначення пенсії особа зазначила інформацію про те, що вона не отримує пенсійні виплати в іншій державі, особа додає до заяви про призначення пенсії документи, видані органами, що здійснюють пенсійне забезпечення в іншій державі, які підтверджують факт неотримання таких виплат. У разі відсутності документів про неотримання в іншій державі пенсійних виплат особа зазначає причини неможливості їх отримання. За результатами розгляду матеріалів електронної пенсійної справи встановлено, що підтвердження від Республіки Білорусь про нездійснення позивачу пенсійних виплат відсутнє, а надана заявницею довідка про період роботи з 15.08.1987 по 10.04.1989 №80 від 15.07.2004 потребує перевірки, оскільки згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 заявниця працювала з 15.08.1987 по 10.04.1988. З цих підстав відповідача вважають, що спірні рішення прийняті у відповідності до норм законодавства.
Позивачем подані відзиви на апеляційні скарги в яких просить відмовити у їх задоволенні. У відзивах зазначено, що періоди роботи позивача на території РСФСР та Республіки Білорусь з 15.08.1987 року по 10.04.1989 року, а також період її навчання з 01.09.1982 року по 20.06.1987 року підлягають зарахуванню до її страхового стажу до наявності можливості здійснення обміну/отримання підтвердних документів про нездійснення Республікою Білорусь пенсійних виплат позивачу, яка проживає в Україні, за періоди трудової діяльності до 1 січня 1992р. Позивачм в свою чергу надані документи, що підтверджують її спірний стаж.
Розгляд апеляційних скарг здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_4 , виданим 28.10.1997 Шевченківським РВ УМВС в Запорізькій області (а.с.20-22).
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та з 03.09.2025 отримує пенсію за віком, яка призначена їй відповідно до Закону України №1058-IV на підставі особистої заяви від 12.08.2025, про що свідчить наявна у матеріалах справи копія рішення про призначення пенсії №083850027031 від 19.08.2025 (а.с.112, 125 зворотній бік – 126).
При призначенні пенсії відповідачем не було зараховано до її страхового стажу період навчання у Білоруському державному університеті імені В.І. Леніна з 01.09.1982 по 20.06.1987 та період роботи на посаді вчителя хімії Мачулищанської середньої школи Мінського району з 15.08.1987 по 10.04.1989, що підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком стажу позивача (а.с.35). 
29.08.2025 позивач звернулася із заявою №5488 про перерахунок пенсії із зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1982 по 20.06.1987 та періоду роботи з 15.08.1987 по 10.04.1989, яка в порядку екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Донецькій області. За результатами розгляду вказаної заяви відповідачем-1 було прийнято рішення від 05.09.2025 № 083850027031 про відмову в перерахунку пенсії, яке обґрунтовано відсутністю підтвердження від компетентних органів Республіки Білорусь про нездійснення особі пенсійних виплат за вказані періоди стажу, набутого за межами України в республіках колишнього Союзу (а.с.28-29, 150-151).
Не погоджуючись із зазначеними висновками, 16.09.2025 позивач оскаржила його до ГУ ПФУ в Донецькій області, однак рішенням першого заступника начальника ГУ ПФУ в Донецькій області від 08.10.2025 №41063/03-16 скаргу було залишено без задоволення (а.с.30-32).
16.10.2025 через Державну установу “Урядовий контактний центр” позивач звернулася до Пенсійного фонду України зі скаргою на рішення від 05.09.2025 № 083850027031, у якій посилаючись на пункт 4 Постанови №562 зазначила, що до появи можливості здійснення обміну інформацією з іншою державою, пенсія має обчислюватися з урахуванням періодів роботи в республіках колишнього СРСР на підставі заяви особи, а тому, зокрема, просила переглянути рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 05.09.2025 № 083850027031 та перерахувати пенсію враховуючи періоди навчання з 01.09.1982 по 20.06.1987 згідно диплома від 24.06.1987 НОМЕР_2 та періоду роботи з 15.08.1987 по 10.04.1989 згідно довідки від 15.07.2004 №80 (а.с.44-45).
У відповідь на зазначену скаргу ГУ ПФУ в Запорізькій області листом від 19.11.2025 №22488-22275/З-02/8-0800/25 повідомило позивачу, що згідно із статтею 24-1 Закону України №1058-IV періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 року за межами України у республіках колишнього Союзу РСР зараховуються до страхового стажу, в тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, за умови нездійснення іншою державою пенсійних виплат таким особам за зазначені періоди. Порядок підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат визначається Кабінетом Міністрів України. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та органами пенсійного забезпечення іншої держави і неможливості документального підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат за зазначені періоди особа повідомляє про це органи ПФУ в заяві про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії. Додатково зазначено, що Угода між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення, вчинена в м Київ 14.12.1995, припинила дію 23.12.2023 (а.с.56).
25.11.2025 позивач повторно звернулася до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про зміну страхового стажу, надавши диплом НОМЕР_2 та довідку №80 від 15.07.2004.
За результатами розгляду вказаної заяви 03.12.2025 ГУ ПФУ в Запорізькій області прийняло рішення №083850027031 про відмову у перерахунку пенсії, у зв`язку з відсутністю документів, визначених Постановою №562. Водночас повідомлено, що при розгляді документів встановлено, що ГУ ПФУ в Запорізькій області направлено запит №0800-0213-5/109810 від 22.09.2025 до Міністерства закордонних справ України щодо здійснення або нездійснення пенсійних виплат за період трудової діяльності до 01.01.1992 в Республіці Білорусь (а.с.33).
Позивач не погодившись з рішенням відповідача-1 від 05.09.2025 № 083850027031 в частині обрахунку страхового стажу та рішенням відповідача-2 від 03.12.2025 № 083850027031 про відмову в перерахунку пенсії із зарахуванням до страхового стажу та врахуванням при обчисленні розміру пенсії та коефіцієнту стажу періоду навчання з 01.09.1982 по 20.06.1987 та періоду роботи з 15.08.1987 по 10.04.1989, звернулася до суду із цим позовом.
Суд першої інстанції задовольняючи позов дійшов висновку про його обґрунтованість.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так спірним у справі є питання щодо наявності у позивача права на зарахування до страхового стажу та врахуванням при обчисленні розміру пенсії та коефіцієнту стажу періоду навчання з 01.09.1982 по 20.06.1987 та періоду роботи з 15.08.1987 по 10.04.1989 в Білорусії.
Не є спірним, що на підтвердження періоду навчання з 01.09.1982 по 20.06.1987 позивачем надано копію Диплому серії НОМЕР_2 , виданого 24.07.1987 на ім`я позивача Білоруським державним університетом імені В.І. Леніна, зі змісту якого вбачається, що позивач у 1982 вступила до університету та у 1987 році завершила повний курс навчання за спеціальністю “Хімія” (а.с.23). 
Період роботи позивачем вчителем хімії підтверджено записами трудової книжки і довідкою Мінського районного виконавчого комітету відділу освіти №80 від 15.07.2004, зі змісту якої встановлено, що позивач працювала вчителем хімії Мачулищанської середньої школи Мінського району з 15.08.1987 по 10.04.1989. Підстава: наказ №68-к від 09.07.1989, наказ №17-к від 03.04.1989 (а.с.24). 
Доводи апеляційних скарг по суті зводяться до того, що неможливо врахувати довідки Мінського районного виконавчого комітету відділу освіти №80 від 15.07.2004, оскільки у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховною Радою України прийнято Закон України “Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року” від 01.12.2022 № 2783-IX, суд зазначає наступне.
01.12.2022 Верховна Рада України прийняла Закон України за № 2783-IX “Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року” (далі Закон №2783-IX), який набрав чинності 23.12.2022 і яким постановила зупинити у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року №140/98-ВР.
Є правильними висновки суду першої інстанції, що положення Закону № 2783-IX підлягають застосуванню щодо правовідносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто з 23.12.2022.
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 №107 “Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав”, під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24.02.2022 такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.
Таким чином, відсутність проставленого апостилю на наданій позивачем довідці від 15.07.2004 №80, не може бути підставою для органів Пенсійного фонду в обмеженні особи у реалізації її конституційного права на соціальний захист.
Надана позивачем довідка Мінського районного виконавчого комітету відділу освіти №80 від 15.07.2004 про період її роботи з 15.08.1987 по 10.04.1989 вчителем хімії в Мачулищанській середній школі містить підтверджуючу інформацію, яка не спростована відповідачем.
Також, пунктом 1 Постанови №562 затверджено Порядок підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат особам, які проживають в Україні, за періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 р. за межами України в республіках колишнього Союзу РСР для зарахування їх до страхового стажу (надалі по тексту також Порядок №562) та Порядок підтвердження та зарахування періодів роботи особи в іншій державі до страхового стажу (стажу роботи) для визначення права на призначення пенсії за віком.
Порядок №562 визначає механізм підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат особам, які проживають в Україні, за періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 р. за межами України в республіках колишнього Союзу РСР для зарахування таких періодів трудової діяльності до страхового стажу, зокрема на пільгових умовах.
За змістом пункту 3 Порядку №562 у разі коли в документах, що подаються особою до територіального органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії, зазначено періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 р. за межами України в республіках колишнього Союзу РСР, у заяві про призначення пенсії така особа зазначає інформацію про те, що вона отримує або не отримує пенсійні виплати в інших державах.
Приписами пункту 4 Порядку №562 унормовано, що у разі коли у заяві про призначення пенсії особа зазначила інформацію про те, що вона не отримує пенсійні виплати в іншій державі, особа додає до заяви про призначення пенсії документи, видані органами, що здійснюють пенсійне забезпечення в іншій державі, які підтверджують факт неотримання таких виплат.
У разі відсутності документів про неотримання в іншій державі пенсійних виплат особа зазначає причини неможливості їх отримання та може звернутися до територіального органу Пенсійного фонду України за допомогою в поданні до іншої держави запиту щодо відповідних документів.
22.09.2025 ГУ ПФУ в Запорізькій області, відповідно до Постанови №562 звернулось до Міністерства закордонних справ України із заявою про направлення запиту до іншої країни щодо здійснення або нездійснення пенсійних виплат за період трудової діяльності до 1 січня 1992 року.
За змістом абзаців 5-6 Порядку №562 МЗС протягом п`яти робочих днів з дня отримання зазначеного запиту передає дипломатичними каналами іншій державі та органу, що здійснює пенсійне забезпечення в іншій державі, запит з інформацією про те, що всі особисті дані, які будуть зазначені в наданих документах, є конфіденційними. Після отримання документів до даних, які зазначені в них, будуть застосовані вимоги Законів України "Про інформацію" та "Про захист персональних даних", і такі дані будуть використовуватися виключно для потреб, пов`язаних з питаннями загальнообов`язкового державного соціального страхування, визначених законом.
Якщо відсутня можливість здійснення обміну інформацією між територіальним органом Пенсійного фонду України та органами, що здійснюють пенсійне забезпечення в іншій державі (міжнародне співробітництво між органами пенсійного забезпечення України та органами пенсійного забезпечення іншої держави не налагоджувалося чи не отримано відповіді на запит МЗС протягом 45 днів з дати його надсилання до іншої держави та органу, що здійснює пенсійне забезпечення в іншій державі), до появи можливості здійснення такого обміну/отримання підтвердних документів про нездійснення іншою державою пенсійних виплат особі, яка проживає в Україні, за періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 р. за межами України в республіках колишнього Союзу РСР, пенсія особі обчислюється з урахуванням періодів роботи в республіках колишнього Союзу РСР. У такому разі в заяві про призначення пенсії особа зазначає інформацію про те, що вона не отримує пенсійних виплат у відповідній державі та не може документально підтвердити нездійснення іншою державою пенсійних виплат за зазначені періоди.
Враховуючи вищезазначене, періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 року за межами України в республіках колишнього Союзу РСР можуть бути зараховані до страхового стажу лише (1) за умови відсутності налагодженого обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та відповідної держави або (2) за умови ненадання відповіді на запит МЗС України протягом 45 днів з дати його надсилання.
Водночас, до моменту встановлення такого обміну чи отримання підтвердних документів пенсія обчислюється з урахуванням цих періодів, за умови, що особа у своїй заяві зазначає про відсутність пенсійних виплат у відповідній державі та неможливість їх документального підтвердження.
З урахуванням зазначеного, заява позивача від 12.08.2025 про призначення пенсії та заява позивача від 29.08.2025 містять інформацію, завірену підписом останньої, про те, що вона не отримує пенсійні виплати в інших державах та неможливість надання документального підтвердження цього факту (а.с.125- зворотній бік-126, 150-151).
Зазначення позивачем коментованих відомостей свідчить про виконання нею вимог Порядку №562 в частині повідомлення про відсутність пенсійних виплат у відповідній державі та неможливість їх документального підтвердження.
З огляду на те, що період навчання позивача з 01.09.1982 по 20.06.1987 та період роботи позивача з 15.08.1987 по 10.04.1989 на території Республіки Білорусь підтверджено належними та допустимими доказами, а також, відповідно до вимог Порядку №562 відсутній налагоджений обмін інформації між органами пенсійного забезпечення України та Республіки Білорусь, то ОСОБА_1 має право на врахування до її страхового стажу вказаних періоду навчання та періоду роботи на території Республіки Білорусь. 
Таким чином є правильними висновки суду першої інстанції, що період навчання позивача з 01.09.1982 по 20.06.1987 та період роботи позивача з 15.08.1987 по 10.04.1989 на території Республіки Білорусь підтверджено належними та допустимими доказами, а також, відповідно до вимог Порядку №562 відсутній налагоджений обмін інформації між органами пенсійного забезпечення України та Республіки Білорусь, то ОСОБА_1 має право на врахування до її страхового стажу вказаних періоду навчання та періоду роботи на території Республіки Білорусь, у зв`язку із чим позивачка має право не перерахунок пенсії, а спірні рішення підлягають скасуванню.
Зважаючи на те, що доводи апеляційних скарг висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду відсутні.
З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року в адміністративній справі №280/11244/25 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.
Повне судове рішення складено 10 червня 2026 року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш 

суддя Н.П. Баранник 

суддя А.А. Щербак