Справа № 128/143/18
Провадження № 22-ц/801/1711/2026
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саєнко О. Б.
Доповідач:Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України

30 червня 2026 року	  	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.
суддів Войтка Ю.Б., Міхасішина І.В. 
з участю секретаря судового засідання Кахно О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 
апеляційну скаргу представника заінтересованої особи ОСОБА_1 - адвоката Глазунової Любові Михайлівни 
на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 08 квітня 2026 року, постановлену під головуванням судді Саєнко О.Б.
у справі №128/143/26
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (заявник)
за участю Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука Володимира Вікторовича (заінтересовані особи)
про заміну сторони виконавчого провадження, 
встановив:
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Позика» звернулось до районного суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником, обґрунтовуючи її тим, що постановою Вінницького апеляційного суду від 11 липня 2019 року скасовано заочне рішення Вінницького районного суду Вінницького районного суду Вінницької області від 22 лютого 2019 року та постановлено нове, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки (майнової поруки) № PML-В00/010/2005 від 21.12.2005 та договору наступної іпотеки (майнової поруки) № РСNL-В00/125/2007 від 02.07.2007, укладених із ОСОБА_2 , а саме на:
- цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 235,1 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Дробахою В.О. 21 грудня 2005 року за реєстровим № 1399, зареєстрованого КП «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» 08 лютого 2006 року в реєстрову книгу № 16 за реєстровим № 1839;
- земельну ділянку, площею 0,0551 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Вінницьким районним відділом земельних ресурсів 23 травня 2007 року на підставі рішення 04 сесії 05 скликання Стрижавської селищної ради від 05 вересня 2006 року, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010755900193, шляхом реалізації предметів іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності в ході виконавчого провадження, але не нижчою за 539 584 гривні, що зазначена сторонами під час укладення договору іпотеки та договору наступної іпотеки, за рахунок чого задовольнити вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» ( код ЄДРПОУ 36789421):
- за кредитним договором № ML-B00/010/2005 від 21 грудня 2005 року в розмірі 52 117 доларів США 39 центів, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 22 серпня 2014 року становить 683 404 гривні 39 копійок та нараховану пеню, яка становить 2 494 424 гривні 54 копійки;
- за кредитним договором № CNL-B00/125/2007 від 02 липня 2007 року в розмірі 22 046 доларів США 54 центи, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 22 серпня 2014 року становить 289 091 гривня 65 копійок та нараховану пеню, яка становить 1 055 184 гривні 52 копійки.
На виконання цього судового рішення було видано виконавчий лист та відкрито виконавчі провадження № 65784909 та № 65922730. Однак рішення суду не виконано.
27.09.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Позика» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», був укладений Договір факторингу № 09-П та 01.10.2024 Договір відступлення прав вимоги, за реєстровим № 351, згідно якого 21.06.2024 відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № ML-B00/010/2005 від 21.12.2005 та СNL-В00/125/2007 від 02.07.2007, таким чином через відступлення прав вимоги ТОВ ««Фінансова компанія «Позика» набуло прав кредитора до ОСОБА_1 .
Проте заявник (новий кредитор) позбавлений можливості звернутися до органів виконавчої служби з заявою про хід виконання виконавчих проваджень та в подальшому у разі відсутності виконавчих листів на виконанні до суду про видачу їх дублікатів.
Тому просить суд замінити стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» у виконавчих провадженнях № 65784909 та № 65922730.
Рішення суду першої інстанції
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 08 квітня 2026 року заява задоволена. Постановлено замінити стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» у виконавчих провадженнях № 65784909 та № 65922730, з примусового виконання виконавчих листів, виданих 15.10.2020 Вінницьким районним судом Вінницької області по цивільній справі № 128/143/18. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із судовим рішенням, заінтересована особа ОСОБА_1 , через представника - адвоката Глазунову Л.М., подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення залишення заяви без розгляду.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що згідно з Витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань керівником ТОВ “ФК” Позика” та його представником в порядку самопредставництва є лише Міньковська Анастасія Володимирівна. Водночас заява про заміну сторони виконавчого провадження підписана та подана представником Федоровим Д.А., на підставі довіреності, сформованої в підсистемі Електронний суд, в порядку передоручення Міньковською А.В. Доказів того, що Федоров Д.А. має повноваження на самопредставництво юридичної особи, тобто заявника, матеріали справи на містять.
Крім того вказує, що договір відступлення права вимоги від 10.12.2010 між ПАТ “ОТП Банк” та ТОВ “ОТП Факторинг Україна”, який передував договорам факторингу від 27.09.2024 та 01.10.2024 на які посилається заявник, не передбачає права відступлення грошової вимоги іншій особі. Відтак ТОВ “ОТП Факторинг Україна” не мало правових прав відступати право вимоги ТОВ ФК “Позика”, яким до заяви про заміну сторони виконавчого провадження не додано акту приймання-передачі Реєстру боржників щодо іпотечних зобов`язань.
Звертає увагу, що предметом іпотеки, крім іншого, є цілий житловий будинок, який є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 , а тому передача його в іпотеку могла мати місце лише після виділення частки ОСОБА_2 .
Зазначає, що при ухваленні судового рішення ні суд першої інстанції, ні апеляційний суд не застосували норму ч. 4 ст. 334 ЦК України.
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Фінансова компанія «Позика» Федоров Д.А. просив рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Провадження у справі в суді апеляційної інстанції
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03 червня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 15червня 2026 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду, який вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи.
В судовому засіданні адвокат Глазунова Л.М. вимоги апеляційної скарги підтримала на умовах викладених в ній та просила її задовольнити. 
Представник ТОВ «Фінансова компанія «Позика» Федоров Д.А., а також інші заінтересовані особи ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук В.В. до суду не з`явилися, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Встановлені судом першої інстанції обставини
Судом встановлено, що постановою Вінницького апеляційного суду від 11.07.2019 заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 22 лютого 2019 року скасовано та постановлено нове, яким позов задоволено та звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки (майнової поруки) № РML-В00/010/2005 від 21.12.2005 року та договору наступної іпотеки (майнової поруки) № РСNL-В00/125/2007 від 02.07.2007 року, укладених із ОСОБА_2 .
На підставі вищевказаної постанови Вінницького апеляційного суду, Вінницьким районним судом Вінницької області 15.10.2020 за заявою ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було видано два виконавчих листи №128/143/18, на підставі яких приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В.В. відкрито виконавчі провадження № 65784909 та № 65922730.
27 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (клієнт) було укладено договір факторингу №09-П, відповідно до п. 1.1 якого клієнт передає (відступає) фактору право грошової вимоги, а фактор приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, та набуває прав кредитора за кредитними договорами; за цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами.
01.10.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (Первісний іпотекодержатель) було укладено договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, відповідно до п. 1.1 якого, у зв`язку з укладенням між первісним іпотекодержателем та новим іпотекодержателем договору факторингу №09-П від 27.09.2024, первісний іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає права вимоги за договорами іпотеки, перелік яких наведений у додатку №1.
Згідно до додатку №1 до відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, який є його невід`ємною частиною, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Позика» право вимоги, в тому числі за договором іпотеки (майнової поруки) № РML-В00/010/2005 від 21.12.2005 та договором наступної іпотеки (майнової поруки) № РСNL-В00/125/2007 від 02.07.2007 щодо ОСОБА_2 .
27.09.2024 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Позика» прийняло право вимоги за договором іпотеки (майнової поруки) № РML-В00/010/2005 від 21.12.2005 та договором наступної іпотеки (майнової поруки) № РСNL-В00/125/2007 від 02.07.2007.
Позиція апеляційного суду
Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення відповідає зазначеним вимогам.
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення i заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі, й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами, тому заява ТОВ «Фінансова компанія «Позика» підлягає до задоволення. 
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Процесуальне правонаступництво допускається на будь-якій стадії цивільного процесу, а примусове виконання рішення суду є його завершальною стадією.
Частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Згідно зі статтею 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу, до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Отже законодавством чітко визначено, що заінтересована сторона має право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, у разі заміни кредитора у зобов`язанні правонаступником, а суд замінює сторону виконавчого провадження правонаступником.
Оскільки виконання рішення суду є невід`ємною стадією процесу правосуддя, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження», який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.
Колегія суддів зауважує, що у даній справі заміна стягувача як сторони виконавчого провадження не звужує прав боржниці у виконавчому провадженні, як і не створює для неї додаткових обов`язків.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі №911/3185/20).
Так, у Постанові Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 Велика Палата, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, зазначила про те, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження і при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони, адже, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям. Тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами).
У справі, яка переглядається суд установив, що на виконанні у приватного виконавця Тимощука В.В. перебувають виконавчі провадження № 65784909 та № 65922730 з виконання рішення в цивільній справі № 128/143/18.
Доказів того, що виконавчі провадження закінчені, матеріали справи не містять.
Крім того заявником для підтвердження наявності правових підстав для заміни сторони стягувача на ТОВ ФК «Позика» надано: копію Договору факторингу № 09-П від 27 вересня 2024 року, Копію додатку 1 до Договору факторингу № 09-П від 27.09.2024, Копію договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 01.10.2024, копію Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 01.10.2024, копію платіжного доручення про оплату; витяги з АСВП щодо виконавчих проваджень тощо. 
Зазначені документи містять достатню інформацію про права і обов`язки сторін і підтверджують перехід права вимоги за кредитними договорами і договором іпотеки від первісного кредитора до заявника. 
Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статей 76-79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, суд першої інстанції, на підставі наданих заявником доказів, дійшов висновку про те, що ТОВ «Фінансова компанія «Позика» набуло право вимоги за кредитними договорами та договором позики, а відтак має бути допущена до участі в справі в якості правонаступника позивача – стягувача. 
При цьому предметом вирішення даної справи є питання заміни сторони виконавчого провадження, тобто питання пов`язаного із виконанням рішення, яке вже набрало законної сили, та регулюється Розділом VI ЦПК України. Розгляд таких процесуальних питань не є окремим видом судового провадження, а є виконанням судових рішень як заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав. Тому такі вимоги апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції.
Доказів, на підтвердження визнання договорів про відступлення прав вимоги недійсними чи оскарження боржником таких договорів у судовому порядку матеріали справи не містять. Таких доказів не отримано судом апеляційної інстанції у ході перегляду справи за апеляційною скаргою. Суд зазначає, що вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язку боржника з виконання свого грошового зобов`язання за виконавчим провадженням.
Апеляційний суд відкидає доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції та апеляційним судом, що розглядали по суті вимоги про стягнення заборгованості, тієї обставини, що спірний житловий будинок є спільною сумісною власністю, а звернення стягнення на нього порушує права ОСОБА_1 як його співвласника. 
Так само апеляційний суд відкидає посилання апелянта на нібито порушення укладеними договорами факторингу положень статті 1083 ЦК України, відповідно до якої наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави. 
Договір про відступлення права вимоги від 10.12.2020, укладений між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПІТ «ОТП Банк» (т. 1, а.с. 53) дійсно не передбачає наступного відступлення фактором права грошової вимоги. 
Проте щодо правових наслідків наступного відступлення фактором права грошової вимоги третій особі на підставі договору факторингу, апеляційний суд виходить з такого. 
Згідно з частинами першою, третьою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
За статтею 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.
Недійсність договору як приватноправова категорія покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі N 638/2304/17).
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Іпотекодержатель зобов`язаний письмово у п`ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов`язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (частини перша-третя статті 24 Закону України "Про іпотеку").
Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (див. постанови Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі N 759/24061/19, від 28 лютого 2024 року у справі N 712/7178/20).
У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16 жовтня 2020 року у справі N 910/12787/17 зазначено, що особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.
Відповідно до сталої практики Верховного Суду відступлення права вимоги за кредитним договором може відбуватися лише на користь установ, наділених правом надавати фінансові послуги. Проте і фізичні особи можуть викупити у банків заборгованість за кредитними зобов`язаннями їхніх клієнтів, але за умов, якщо банк перебуває на стадії ліквідації, а право вимоги реалізується на електронних торгах (наприклад, постанова Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі N 640/14873/19).
При вирішенні позову про визнання недійсним договору враховуються загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було на час пред`явлення позову порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний та ефективний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося (див. постанову Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі N 910/8072/20).
Аналогічні правові позиції висловив Верховний Суд в постанові від 19.03.2025 № 947/17168/22.
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у особи, яка подала заяву про заміну сторони виконавчого провадження відповідних повноважень, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Відповідно до частини 3 статті 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника. 
Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи (частина 1 статті 62).
Відповідно до частини 3 статті 62 ЦПК України довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (кваліфікованим електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. 
В матеріалах справи наявна довіреність у порядку передоручення, видана Міньковською А.В., директором ТОВ ФК «Позика», яка уповноважила, в порядку передоручення, Федорова Д.А. представляти інтереси ТОВ ФК «Позика» в судах України (в тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях) з усіма правами, які надано законом стороні по справі, в тому числі з правом підписувати, подавати, доповнювати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи. Довіреність дійсна до моменту її скасування. 
Суд першої інстанції вважав повноваження представника належним чином підтвердженими, прийняв заяву і відповідно до вимог закону задовольнив. 
На стадії розгляду заяви заінтересовані особи заперечень проти неї в зв`язку з повноваженнями представника не заявляли, встановлені законом підстави для заміни сторони у виконавчому провадженні були і належним чином підтверджені.
Крім того, особливістю ведення справи через підсистему «Електронний суд» полягає в тому, що особа, яка видала довіреність – директор ТОВ ФК «Позика» Міньковська А.В. як така, що є користувачем цієї системи і керівником-підписантом, поінформована про всі дії представника ОСОБА_4 і за відсутності заперечень з її боку вважається такою, що схвалила їх. 
Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, та зводяться до незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.
Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу представника заінтересованої особи ОСОБА_1 -адвоката Глазунової Любові Михайлівни залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 08 квітня 2026 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий:  І.М. Стадник

Судді:    Ю.Б. Войтко

І.В.Міхасішин