Справа № 555/1098/26
Номер провадження 2/555/841/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

29 червня 2026 року 
Березнівський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді - Мельничук Н. В.
при секретарі Кравчук С. Я., 
представник позивача , адвоката Оніщук М.А. 
відповідача ОСОБА_1 
представника третьої особи Лесюк Р.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача : орган опіки та піклування Березнівської міської ради про позбавлення батьківських прав, -
В С Т А Н О В И В:

І.Стислий виклад позиції позивача
Позивач в обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що ОСОБА_2 , з 2015 року проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачкою ОСОБА_1 . В період спільного проживання у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
В 2021 році сторони почали проживати окремо. Спочатку малолітній син проживав один тиждень з матір`ю, один тиждень з батьком. Коли дитина досягла 6-річного віку та потало питання оформлення дитини до школи, син почав постійно проживати з батьком. З вересня 2022 року позивач оформив сина до 1-го класу Бистрицького ліцею Березнівської міської ради, з цього часу син постійно проживає з батьком.
Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 12.12.2023 року у справі №555/1881/23, яке набрало законної сили 16.02.2024 року, визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Соснове Березнівського району Рівненської області з батьком - ОСОБА_2 .
В 2021 році сторони почали проживати окремо. Спочатку малолітній син проживав один тиждень з матір`ю, один тиждень з батьком. Коли дитина досягла 6-річного віку та потало питання оформлення дитини до школи, син почав постійно проживати з батьком. З вересня 2022 року позивач оформив сина до 1-го класу Бистрицького ліцею Березнівської міської ради, з цього часу син постійно проживає з батьком.
Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 12.12.2023 року у справі №555/1881/23, яке набрало законної сили 16.02.2024 року, визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Соснове Березнівського району Рівненської області з батьком - ОСОБА_2 . 
Дитина на даний час проживає у будинку позивача. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між позивачем та дитиною склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйматтю життя та оточуючих людей. 
Матір дитини проживає в іншому місці та жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної, трудової або будь-якої іншої участі у вихованні дитини. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку Відповідача. Дитина знаходяться на повному утриманні батька. Також дитина проявляє бажання у розвитку своїх творчих та пізнавальних здібностей, уподобань, розвитку власних обдарувань. Для розвитку дитини позивач прикладає всі свої зусилля та можливості. 
Разом з тим, Відповідачка ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
15 травня 2025 року ухвалою було відкрито провадження у цивільній справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Будь-які інші заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.
Представник позивача , адвокат Оніщук М.А. в судовому засідані позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити позов.
Відповідач в судовому засіданні позов визнала, пояснила, що на даний час вона не має можливості повноцінно утримувати дитину, оскіль ки не працює, тимчасово виїжджає на заробітки за кордон, проживає в орендованому помешканні, однак вона спілкується з сином, іноді надає йому кошти , позивач не створює їй перешкоди для спілкування з дитиною. 
Представник третьої особи органу опіки та піклування Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області Лесюк Р.Р. у судовому засіданні підтримав висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Соснове Березнівського району Рівненської області.
Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
ОСОБА_2 , з 2015 року проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачкою ОСОБА_1 . В період спільного проживання у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
В 2021 році сторони почали проживати окремо. Спочатку малолітній син проживав один тиждень з матір`ю, один тиждень з батьком. Коли дитина досягла 6-річного віку та потало питання оформлення дитини до школи, син почав постійно проживати з батьком. З вересня 2022 року позивач оформив сина до 1-го класу Бистрицького ліцею Березнівської міської ради, з цього часу син постійно проживає з батьком.
Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 12.12.2023 року у справі №555/1881/23, яке набрало законної сили 16.02.2024 року, визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Соснове Березнівського району Рівненської області з батьком - ОСОБА_2 .
В 2021 році сторони почали проживати окремо. Спочатку малолітній син проживав один тиждень з матір`ю, один тиждень з батьком. Коли дитина досягла 6-річного віку та потало питання оформлення дитини до школи, син почав постійно проживати з батьком. З вересня 2022 року позивач оформив сина до 1-го класу Бистрицького ліцею Березнівської міської ради, з цього часу син постійно проживає з батьком.
Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 12.12.2023 року у справі №555/1881/23, яке набрало законної сили 16.02.2024 року, визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Соснове Березнівського району Рівненської області з батьком - ОСОБА_2 . 
Дитина на даний час проживає у будинку позивача. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між позивачем та дитиною склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйматтю життя та оточуючих людей. 
Відповідно до акту обстеження фактичних обставин здійснення догляду ОСОБА_2 за дитиною ОСОБА_3 від 06 червня 2024 року , встановлено ,що для дитини створенні всі належні умови для фізичного і духовного розвитку .
Згідно висновку органу опіки та піклування Березнівської міської ради про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Березнівської міської ради № 318 від 19.06.2026 року, орган опіки та піклування Березнівської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 стосовно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Положеннями ст. 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Згідно ст.164 СК України, один з батьків може бути позбавлений батьківських прав, якщо буде встановлено, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованні дитини.
Відповідно до Постанови пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» з наступними змінами, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Згідно з ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На підставі вищенаведеного суд вказує на те, що позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.
При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами, як встановлено судом, відповідач бере участь в утриманні дитини.
У справі відсутні докази застосування до відповідача заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування.
Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п.2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно дитини в матеріалах справи відсутні.
Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи матері, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).
Також, ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері (батька), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Таким чином, стороною позивача не доведено, що поведінка відповідача відносно сина є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками та наявність в її діях вини.
За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно сина ОСОБА_3 , не забезпечуватиме інтересів самої дитини, оскільки позивач не довів, та не надав суду доказів, в чому саме полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері по відношенню до дитини батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.164 Сімейного кодексу України, ст.263-265 ЦПК України,-
В И Р І Ш И В :
У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача : орган опіки та піклування Березнівської міської ради про позбавлення батьківських прав про позбавлення батьківських прав відмовити.
Попередити ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Соснове Березнівського району Рівненської області.
Покласти на орган опіки та піклування Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області контроль за виконанням ОСОБА_1 батьківських обов`язків щодо сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Соснове Березнівського району Рівненської області.
Апеляційну скаргу може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду до Рівненського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони та інші учасники справи:
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача орган опіки та піклування Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області, м.Березне вул.Київська,5 Рівненського району Рівненської області.

    Суддя:	  	    Мельничук Н. В.