Справа № 304/3141/24

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2026 року        місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді -   Шепетко І.О.,
за участю секретаря судового засідання -  Фітаса А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №30.12.2023-100000450 від 30.12.2023 в розмірі 9 713,09 грн., а також судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначили, що між ТОВ «Споживчий центр» (надалі – Кредитодавець) та ОСОБА_1 30.12.2023 укладено Кредитний договір (оферти) № 30.12.2023-100000450.
Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі – 13 000,00 грн. Дата видачі кредиту – 30.12.2023, строк, на який надається кредит – 112 днів з дати його надання.
Даний договір був укладений у електронному вигляді, під. час якого було пройдено ідентифікацію шляхом використання системи ID Національного Банку, однорозаовий ідентифікатор «Е453» та «А453».
Відповідно до Договору від 30.12.2023 та квитанції про перерахунок коштів Кредитором надано Позичальнику кредит у розмірі 13 000 грн. на строк, зазначений в умовах кредитного договору, ОСОБА_1 30.12.2023 отримав кредитні кошти у розмірі 13 000 грн. 
Зазначили, що ТОВ «Споживчий Центр» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі. В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 19.04.2024, утворилась заборгованість у розмірі 9 713,09 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 9 713,09 грн., по процентам в розмірі 0,00 грн. чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий Центр».
Разом з тим Відповідачу були здійсненні заходи, спрямовані на визнання боргу а саме: проведена часткова сплата, при цьому під час формування довідки про заборгованість та суми позовної вимоги було враховано факт оплати та змінено суму заборгованості.
Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 16.12.2024 у справі №304/3141/24 справу передано до Ужгородського міськрайонного суду за територіальною підсудністю.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2025 головуючою суддею визначено Шепетко І.О.
09.01.2025 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.
17.03.2025 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому останній просив поновити строк на його подання та обґрунтовував заперечення проти позову статусом відповідача як військовослужбовця (УБД), що згідно з п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільняє її від сплати процентів та штрафних санкцій.
21.03.2025 через систему «Електронний суд» позивачем ТОВ «Споживчий центр» подано відповідь на відзив, у якій останній зазначає наступне, що нараховані проценти є платою за користування коштами, а не мірою відповідальності, та що позивач не був належним чином повідомлений про пільговий статус відповідача на момент укладення договору.
22.12.2025 через систему «Електронний суд» представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, у яких вона наполягала на відмові у задоволенні позову, вказуючи на імперативність норм закону щодо пільг військовослужбовців та невідповідність розрахунку позивача фактичним даним в особистому кабінеті.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. При поданні позовної заяви, просив розгляд справи проводити без його участі, позов задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
У судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини не явки до суду не повідомив, відзив на позов не надсилав.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.77, 79, 80 ЦПК України).
Судом встановлено, що 30.12.2023 ОСОБА_1 простим електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Е453» та «А453», відправленим на фінансовий номер телефону НОМЕР_1 , підписала Пропозицію про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (Оферти) з ТОВ «Споживчий центр» № 30.12.2023-100000450. Відповідно до пп. 3.3 Оферти істотні умови договору, а саме сума Кредиту, строк, на який надається Кредит, дата повернення (виплати) кредиту, проценти за користування Кредитом (Проценти), графік платежів, - встановлюються у Заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.
Відповідно до умов кредитного договору № 30.12.2023-100000450 від 30.12.2023 позичальнику надається Кредит на наступних умовах:
1. Сума Кредиту: 13 000,00 грн. 
2. Строк, на який надається Кредит – 112 днів з дати його надання;
3. Дата повернення кредиту – 19.04.2024;
4.Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 1 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. 
5. Денна процентна ставка – загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 0.84% =(12255,3/13000)/112х100%. 
6. Проценти (економічна сутність – плата за користування Кредитом) розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту (включаючи всі Транші) (залишку від всієї Суми Кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком Кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді.
7. Комісія, пов`язана з наданням кредиту – 15% від суми кредиту та дорівнює 1950,00 грн.
9. Неустойка: 130 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
З Довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 30.12.2023-100000450 від 30.12.2023, вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) по кредитному договору № 30.12.2023-100000450 від 30.12.2023 складає: 9 713,09 грн.- основний борг; 0,00 грн.- проценти, 
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.
Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепту) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
З договору № 30.12.2023-100000450 від 30.12.2023 вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.
Оскільки цей договір укладений на сайті позикодавця, та відповідач підписала його 30.12.2023 одноразовими ідентифікатором Е453 та А453, тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт товариства, такий договір не був би укладений.
Такий висновок суду узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, провадження № 61-1602св20, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, провадження № 61-2903св21, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20, провадження № 61-2303св21, від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20, провадження № 61-16059св21, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20, провадження № 61-2902св21.
Договір містить податковий номер відповідача та номер мобільного телефону. Доказів того, що на банківську картку ОСОБА_1 не було перераховано кредитні кошти за договором, матеріали справи не містять та на спростування цього доказів відповідачем не надано. 
Зі змісту Закону України «Про електронну комерцію» вбачається, що такі правочини вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
Відповідно до ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Оцінюючи аргументи позивача, викладені у відповіді на позов, та запереченні(на відповіді на відзив) відповідача у запереченнях, суд зазначає наступне.
Щодо доводів позивача про те, що нараховані проценти є платою за користування коштами, а не мірою відповідальності, суд зазначає, що згідно з п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Дана норма є імперативною, а тому будь-які нарахування, крім основного боргу (тіла кредиту), є незаконними незалежно від їх назви у договорі.
Суд також відхиляє аргументи позивача щодо неналежного повідомлення про пільговий статус відповідача на момент укладення договору, оскільки право на вказану пільгу виникає безпосередньо на підставі закону за наявності статусу військовослужбовця, а не з моменту повідомлення про це кредитора.
Суд оцінює посилання позивача на наданий ним скриншот із мобільного за стосунку «Швидко гроші» щодо встановленого Графіку платежів та вважає його неналежним доказом в розумінні ст. 77 ЦПК України, оскільки вони не містять підтвердженої інформації про фактичне зарахування коштів на рахунок кредитора, а відображає лише планові нарахування або інформаційні дані системи.
Вирішуючи спір у частині розміру заборгованості за тілом кредиту, суд виходить із наступного.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, початкова сума отриманого відповідачкою кредиту (основного боргу) становила 13 000,00 грн. Натомість фактичний рух коштів та стан заборгованості спростовуються наданою позивачем карткою субконто, згідно з якою за період з 30.12.2023 по 19.03.2025 від відповідачки надійшов лише один платіж у розмірі 3 286,91 грн.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України та має статус учасника бойових дій, що підтверджується належними та допустимими доказами: копією посвідчення УБД серії № НОМЕР_3 та довідкою про проходження військової служби № 08/2388, і тому вказані кошти підлягають зарахуванню виключно в рахунок погашення основного боргу (тіла кредиту).
Таким чином, залишок заборгованості за тілом кредиту становить:
13 000,00 грн (тіло кредиту) – 3 286,91 грн (сплачено) = 9 713,09 грн.
Оскільки заявлена позивачем до стягнення сума у розмірі 9 713,09 грн повністю відповідає фактичному залишку основного боргу, підтвердженому матеріалами справи, та не включає в себе проценти чи штрафні санкції, нарахування яких заборонено законом щодо військовослужбовців, суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. 
Керуючись ст. ст. 141,178,263,264,265,268 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530, 598, 599, 610, ч. 2 ст.1050,1054 ЦК України, суд,-
у х в а л и в :
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №30.12.2023-100000450 від 30.12.2023 у загальному розмірі 9 713,09 (дев`ять тисяч сімсот тринадцять гривень 09 копійок) грн.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Повний текст рішення складено 07 квітня 2026 року.

Сторони у справі:
Позивач: Акціонерне товариство «Споживчий центр», код ЄДРПОУ 37356833, адреса місцезнаходження: вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, 01032;
Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя    І.О. Шепетко