ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.04.2026 Справа № 914/214/26 

Господарський суд Львівської області в складі головуючої судді Бургарт Т.І., при секретарі судового засідання Свистуну П.О., розглянувши справу
за позовом: Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» (площа Міцкевича, будинок 6, квартира 7, місто Львів, 79005; код ЄДРПОУ 13804591);
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Пасат-Крок» (вулиця Дорошенка, будинок 23, квартира 6, місто Львів, 79000; код ЄДРПОУ 22412128);
про: стягнення заборгованості в розмірі 11 931,00 грн.

за участю представників:
позивача: Хомин Н.М.;
відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ: 

Комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління» (далі - КП «Адміністративно-технічне управління», позивач) звернулось до Господарського суду Львівської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пасат-Крок» (далі - ТОВ «Пасат-Крок», відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 11 931,00 грн.
Процесуальний рух справи відображено у відповідних ухвалах суду і протоколах судових засідань.

АРГУМЕНТИ СТОРІН
Аргументи позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач самовільно, з порушенням законодавства, встановив рекламні конструкції за адресою: вулиця Петра Дорошенка, будинок 23, місто Львів, без отримання у встановленому законом порядку дозволу на їх розміщення .
З метою усунення цих порушень Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради направлено відповідачу вимоги із зазначенням терміну добровільного демонтажу. Відповідач зазначені вимоги не виконав, у зв`язку з чим відповідні конструкції були демонтовані позивачем із залученням підрядних організацій. 
Під час демонтажу, транспортування та зберігання позивачем понесено витрати у розмірі 11 931,00 грн, які він просить стягнути з відповідача на свою користь.

Аргументи відповідача

Відповідач своїм правом на висловлення заперечень проти позову не скористався, до суду у встановлений процесуальним законом строк відзиву на позовну заяву не подав.
28 січня 2026 року ухвалу Господарського суду Львівської області від 27 січня 2026 року про відкриття провадження у справі №914/214/26 в електронному вигляді доставлено відповідачу на його електронний кабінет в системі «Електронний суд» (а.с.87).
Суд викликав відповідача в судове засідання ухвалами від 04 та 12 березня 2026 року, що підтверджується довідками про доставку електронних листів одержувачу в його електронний кабінет (а.с.90, 91), що є належним повідомленням учасника процесу відповідно до статті 120 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до вимог статті 165 Господарського процесуального кодексу України, в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про достатність матеріалів справи для її розгляду по суті без поданого відповідачем відзиву на позовну заяву.

Фактичні обставини справи

Наказом Департаменту економічної політики Львівської міської ради від 04 січня 2010 року №1ВП «Про встановлення пріоритетів на надання дозволів на розміщення зовнішньої реклами» ТОВ «Пасат-Крок» встановлено пріоритет на надання дозволу на розміщення зовнішньої двосторонньої реклами конструкції типу «касетон» на будинку за адресою: вулиця Петра Дорошенка, будинок 23, місто Львів терміном на три місяці з 04 січня 2010 року по 04 квітня 2010 року (а.с.51-54).
Відповідно до Інформаційної довідки до наказу Департаменту економічної політики від 04 січня 2010 року №1ВП «Про встановлення пріоритетів на надання дозволів на розміщення зовнішньої реклами» пріоритет на розміщення реклами відповідача, встановлений наказом департаменту, не продовжено у зв`язку з відсутністю листа на продовження пріоритету (а.с.55-57).
В подальшому Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради виявлено факт самовільного встановлення спеціальної конструкції зовнішньої реклами на фасаді будинку за адресою: вулиця Петра Дорошенка, будинок 23, місто Львів.
На підставі виявленого порушення вимог Закону України «Про рекламу» Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради скеровано на адресу відповідача вимоги №23/Р-З-2012Д, №23/Р-З-2015Д від 16 травня 2019 року з пропозиціями щодо добровільного демонтажу самовільно встановлених конструкцій в термін до 23 травня 2019 року та вказано, що в разі невиконання такої вимоги у встановлений термін демонтаж буде здійснений КП «Адміністративно-технічне управління» примусово (а.с.15-19, 25-28).
Відповідач вимог позивача не виконав, на підставі чого Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради видано наказ №39-Д від 13 червня 2019 року «Про демонтаж самовільно встановлених конструкцій зовнішньої реклами», яким КП «Адміністративно-технічне управління» уповноважено здійснити до 14 грудня 2020 року демонтаж самовільно встановлених конструкцій зовнішньої реклами, зокрема, за адресою: вулиця Петра Дорошенка, будинок 23, місто Львів (а.с.29-31).
На підставі зазначених наказів самовільно встановлені відповідачем малі архітектурні форми (вивіски) демонтовано позивачем із залученням підрядника, фізичної особи-підприємця Алексєєвої М.М., що підтверджується актами проведення демонтажу спеціальних конструкцій №11 та №12 від 25 червня 2019 року, які надсилалися відповідачу (а.с.20-24). Так, демонтовано спеціальні конструкції розміром 0,4х0,23 - 1 одиницю, 0,4х0,14 – 2 одиниці.
Підрядник здійснив демонтаж відповідно до укладеного договору про надання послуг №02/04/2019 від 02 квітня 2019 року, якими сторони погодили вартість послуги демонтажу, зокрема, рекламної конструкції, вивіски, що розміщені на фасадах будинків, будівель, на огорожах, спорудах тощо, площею до 0,2 м.кв. в розмірі 220,00 грн за одиницю (а.с.37-43).
Витрати позивача за демонтаж та транспортування трьох одиниць рекламних конструкцій за адресою: вулиця Петра Дорошенка, будинок 23, місто Львів становлять 660,00 грн.
Оплата позивачем витрат за демонтаж самовільно встановлених вивісок підрядникам підтверджується рахунком на оплату №25 від 25 червня 2019 року та платіжною інструкцією №229 від 02 липня 2019 року (а.с.35-36).
Після демонтажу самовільно встановлених вивісок та їх доставки підрядником до місця зберігання, позивач зберігав їх на складі, що підтверджується накладною №62 від 25 червня 2019 року (а.с.32-33).
Пунктом 13.4.2 Правил благоустрою міста Львова №376 від 21 квітня 2011 року встановлено, що витрати за зберігання самовільно встановлених рекламних конструкцій відшкодовують їх власники у розмірі одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (17 грн) за кожну добу зберігання. 
Відповідно до пункту 8.8 Правил (чинних на момент демонтажу та зберігання) розміщення зовнішньої реклами у місті Львові №569 від 21 травня 2010 року (далі – Правила), демонтовані рекламні засоби підлягають утилізації після публікації у місцевих друкованих засобах масової інформації, у разі настання однієї з наступних підстав:
- після закінчення 6-місячного терміну зберігання примусово демонтованих об`єктів їх власники не зголосились за поверненням або 
- після закінчення 6-місячного терміну зберігання примусово демонтованих об`єктів, якщо власники не компенсували витрат, витрачених комунальним підприємством «Адміністративно-технічне управління» на примусовий демонтаж рекламних засобів, їх транспортування та зберігання або не надали документів, які підтверджують право власності (інше майнове право) на цей рекламний засіб.
Згідно з розрахунком позивача, витрати за зберігання демонтованих рекламних конструкцій протягом 182 днів від моменту їх отримання на складі (25 червня 2019 року) становлять 9 282,00 грн (182 дні х 17,00 грн х 3 одиниці).
Отже, загальна вартість витрат КП «Адміністративно-технічне управління» за демонтаж та зберігання рекламних конструкцій з ПДВ становить 11 931,00 грн (а.с.14).
З метою досудового врегулювання спору відповідачу скеровувались листи-вимоги від 22 липня 2019 року №2410-10-4518, 22 липня 2019 року №2410-10-4519, 28 березня 2024 року №2410-10-1473 та 28 березня 2024 року №2410-10-1474 про повернення витрат, понесених КП «Адміністративно-технічне управління» (а.с.44-50).
У зв`язку з порушенням права позивача на відшкодування витрат, пов`язаних із демонтажем, транспортуванням та зберіганням рекламних конструкцій, що належать відповідачу, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом про захист своїх прав та законних інтересів.

Оцінка суду

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з приводу примусового демонтажу самовільно встановлених рекламних конструкцій, їх транспортування та зберігання.
Предметом доказування в цій справі є обставини щодо:
- правомірності демонтажу, транспортування та зберігання рекламних конструкцій за адресою: вулиця Петра Дорошенка, будинок 23, у місті Львові;
- вартості вказаних робіт та послуг;
- підставності покладення обов`язку щодо їх відшкодування на відповідача.
Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.
Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковими для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають (частина четверта статті 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»).
У відповідності до вимог статті 16 Закону України «Про рекламу», розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, та у порядку, встановленому цими органами на підставі Типових правил, що затверджені Кабінетом Міністрів України.
На підставі пункту 24 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року №2067, виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов`язаних з розташуванням рекламного засобу.
За приписами пункту 4.2.10 Правил, виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення конструкцій зовнішньої реклами. 
Наказом Департаменту економічної політики Львівської міської ради від 04 січня 2010 року №1ВП для ТОВ «Пасат-Крок» було встановлено пріоритет на надання дозволу на розміщення конструкції типу «касетон» за адресою: вулиця Петра Дорошенка, будинок 23, місто Львів, терміном до 04 квітня 2010 року. Проте у зв`язку з відсутністю заяви відповідача пріоритет не продовжено, а дозвіл на розміщення реклами у встановленому порядку не отримано. 
Пунктом 2.1 Правил надано визначення наступних термінів: 
оператор зі справляння плати та нагляду за станом зовнішньої реклами - КП «Адміністративно-технічне управління», що уповноважене виконувати покладені на нього функції, передбачені цими Правилами та статутом підприємства;
самовільно встановлений рекламний засіб – рекламний засіб, розміщений без виданого у встановленому порядку дозволу або не демонтований власником після прийняття робочим органом рішення про відмову у продовженні дозволу або виконавчим комітетом рішення про його скасування у встановлений термін;
примусовий демонтаж конструкції – це засіб примусового усунення виявленого порушення вимог законодавства про рекламу (самовільного встановлення рекламного засобу), не усунутого суб`єктом господарювання у добровільному порядку.
Оскільки відповідач продовжував експлуатацію конструкції після закінчення терміну дії пріоритету без отримання дозволу, така конструкція в силу вимог пункту 2.1 Правил набула статусу самовільно встановленої.
Відповідно до Статуту Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління», підприємство створене з метою покращення благоустрою Львівської міської територіальної громади шляхом здійснення нагляду за дотриманням юридичними, фізичними особами, фізичними особами-підприємцями та особами, які здійснюють незалежну професійну діяльність, вимог Закону України «Про благоустрій населених пунктів». Одним з напрямків діяльності підприємства є виконання організації або проведення власними силами демонтажу самовільно розміщених рекламних засобів.
Згідно з Правилами розміщення зовнішньої реклами у місті Львові, затвердженими рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №569 від 21 травня 2010 року (надалі - Правила), КП «Адміністративно-технічне управління» визначено оператором зі справляння плати та нагляду за станом зовнішньої реклами.
Відповідно до пункту 3.4 Правил, оператор у межах своєї компетенції здійснює нагляд за дотриманням встановленого порядку розміщення рекламних засобів, інформує робочий орган про виявлені порушення, готує проєкти вимог про їх усунення, організовує або проводить демонтаж самовільно розміщених рекламних засобів.
Згідно з пунктом 8.1.1 Правил, демонтажу підлягають самовільно встановлені рекламні засоби, власник яких відомий, але вимоги про демонтаж не виконав. Пунктом 8.2 Правил передбачено, що у такому випадку власники повинні провести демонтаж самостійно за власний рахунок в термін, вказаний у вимозі робочого органу.
Належність демонтованих рекламних конструкцій саме ТОВ «Пасат-Крок» підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів. Зокрема, матеріали справи свідчать, що відповідач особисто звертався за встановленням пріоритету на розміщення зовнішньої реклами за адресою: вулиця Петра Дорошенка, будинок 23, місто Львів, що прямо вказує на його майновий інтерес та ініціативу щодо розташування об`єктів саме за цією локацією. 
Судом встановлено, що Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради на адресу ТОВ «Пасат-Крок» було скеровано вимоги №23/Р-З-2012Д та №23/Р-З-2015Д від 16 травня 2019 року з пропозицією добровільного демонтажу до 23 травня 2019 року. 
За приписами пунктів 9.4, 9.5 Правил, у разі невиконання рекламорозповсюджувачем скерованої йому вимоги, оператор інформує про це робочий орган. Робочий орган протягом 5 робочих днів видає наказ, яким визначається перелік рекламних засобів, що підлягають демонтажу, з зазначенням місця їх розташування і терміну проведення демонтажу оператором.
Відповідач зазначені вимоги не виконав, що стало підставою для видання Наказу Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради №39-Д від 13 червня 2019 року, яким КП «Адміністративно-технічне управління» уповноважено здійснити примусовий демонтаж рекламних конструкцій ТОВ «Пасат-Крок».
Відповідно до пункту 8.3, 8.4 Правил, примусовий демонтаж рекламних засобів може проводитися власними силами оператора, робочого органу або на їх замовлення підрядною організацією. Про проведений примусовий демонтаж рекламного засобу складається і підписується працівниками оператора та іншими особами, що були присутні при його проведенні, акт примусового демонтажу рекламного засобу. До акта додається фотофіксація місця розташування рекламного засобу до і після демонтажу.
Акт проведення примусового демонтажу складається у двох примірниках, один з яких залишається в оператора, другий передається власнику демонтованого рекламного засобу одразу після складання такого акта (у разі присутності власника).
У разі відсутності власника рекламного засобу або його відмови від підписання акта примусового демонтажу, про що робиться відповідна відмітка в акті, другий примірник акта примусового демонтажу оператор у термін п`яти робочих днів надсилає поштою за місцезнаходженням власника рекомендованим листом (якщо встановлено його місцезнаходження). 
Дотримання позивачем процедури примусового демонтажу, що включала залучення підрядника та обов`язкову фотофіксацію рекламних засобів до і після робіт, повністю підтверджує правомірність його дій згідно з вимогами наведених пунктів (8.3 та 8.4) Правил. 
Демонтаж було здійснено із залученням підрядника, фізичної особи-підприємця Алексєєвої М.М., після чого рекламні конструкції були доставлені на склад позивача для зберігання. Вартість демонтажу та транспортування до складу позивача трьох одиниць рекламних конструкцій склала 660,00 грн.
Витрати за зберігання протягом 182 днів трьох одиниць рекламних конструкцій відповідача становлять 9 282,00 грн.
Право грошової вимоги позивача до відповідача виникло внаслідок невиконання останнім обов`язку щодо самостійного демонтажу самовільно встановлених рекламних конструкцій у термін до 23 травня 2019 року, встановлений у вимогах Департаменту економічного розвитку. Оскільки відповідач не усунув порушення добровільно, КП «Адміністративно-технічне управління» на підставі наданих йому повноважень здійснило примусовий демонтаж із залученням підрядника, що призвело до фактичного понесення витрат на оплату послуг з демонтажу, а також витрат на транспортування та зберігання демонтованого майна. 
Приписами пунктів 8.5-8.9 Правил, компенсація коштів, витрачених КП «Адміністративно-технічне управління» на примусовий демонтаж, транспортування та зберігання рекламного засобу, покладається на його власника. 
Відповідно до пункту 13.4 Правил благоустрою міста Львова №376 від 21 квітня 2011 року, витрати з проведення демонтажу відшкодовують їх власники: 
за демонтаж та транспортування — у розмірі фактичних витрат (пункт 13.4.1);
за зберігання — у розмірі одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (17 грн) за кожну добу зберігання (пункт 13.4.2). 
Тривалість періоду зберігання (182 дні) зумовлена виключно поведінкою відповідача, який, будучи належним чином повідомленим про демонтаж, не звернувся до оператора із заявою про повернення майна та не надав документів, що підтверджують оплату витрат, як того вимагає пункт 8.6 Правил. 
Оскільки позивач, відповідно до пункту 8.8 Правил, зобов`язаний забезпечити тимчасове зберігання демонтованих засобів у спеціально відведених місцях, витрати на таке зберігання є обґрунтованими та підлягають стягненню у повному обсязі.
Відтак, обов`язок відшкодування таких витрат покладається на власника конструкцій, що і стало підставою для набуття позивачем права вимагати від ТОВ «Пасат-Крок» сплати заборгованості в сумі 11 931,00 грн.
Листами-вимогами позивач просив відповідача сплатити понесені ним витрати за демонтаж, транспортування та зберігання рекламних конструкцій. Однак, як зазначає позивач, вказані вимоги залишені без відповіді та задоволення.
Згідно з частиною четвертою статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідач не скористався своїм правом на спростування доводів позивача, що розцінюється судом як відсутність обґрунтованих заперечень доводів позивача.
Згідно із частиною першою статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких умов ненадання відповідачем доказів на спростування доводів позивача покладає на нього ризик негативних процесуальних наслідків, оскільки суд здійснює оцінку обставин справи виключно на підставі наявних у матеріалах доказів, поданих позивачем, які залишилися не спростованими.
Узагальнюючи викладене, суд зазначає, що предмет доказування у даній справі встановлено у повному обсязі: матеріалами справи підтверджено правомірність дій позивача щодо демонтажу, транспортування та зберігання рекламних конструкцій за адресою: вул. Петра Дорошенка, буд. 23, м. Львів, обґрунтованість розміру понесених витрат у сумі 11 931,00 грн, а також наявність правових підстав для покладення їх відшкодування на ТОВ «Пасат-Крок» як власника самовільно встановлених конструкцій. 
Водночас відповідач не подав до суду жодних належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача, у зв`язку з чим зазначені обставини вважаються судом такими, що не заперечені та не спростовані у встановленому процесуальним законом порядку. 
За таких обставин, оцінюючи докази у їх сукупності відповідно до вимог статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог КП «Адміністративно-технічне управління», їх обґрунтованість та наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Судові витрати

Відповідно до частини першої статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позовна заява подана позивачем за допомогою підсистеми «Електронний суд». Як передбачено частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Зважаючи на це, при зверненні до суду із позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №4103 від 16 січня 2026 року. Вказана сума визначена з урахуванням коефіцієнту пониження розміру ставки судового збору (а.с.82).
Згідно із пунктом 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному розмірі.
На підставі викладеного та керуючись статтями 74, 76, 77, 86, 129, 233, 236-241, 253-259 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пасат-Крок» (вулиця Дорошенка, будинок 23, квартира 6, місто Львів, 79000; код ЄДРПОУ 22412128) на користь Комунального підприємства «Адміністративно-технічне управління» (площа Міцкевича, будинок 6, квартира 7, місто Львів, 79005; код ЄДРПОУ 13804591) 11 931,00 грн витрат на демонтаж, транспортування та зберігання рекламних конструкцій, а також судовий збір в розмірі 2 662,40 грн.
3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України.
4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано згідно зі статтею 241 Господарського процесуального кодексу України.
5. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. в порядку, передбаченому статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України.
6. Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.
7. Повне судове рішення складено 06 травня 2026 року.

Суддя Бургарт Т.І.