ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/4438/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Сороки Ю.Ю.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ВЕРБА-ВВ” до Головного управління ДПС у Волинській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльність та стягнення пені, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “ВЕРБА-ВВ” звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Волинській області, яка полягає у ненарахуванні пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, на суму невідшкодованого у встановлений законом строк бюджетного відшкодування податку на додану вартість Товариству з обмеженою відповідальністю “ВЕРБА-ВВ” у розмірі 1 945 612,00 грн. за період з 13.09.2023 року по 20.03.2026 року включно.
Стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ВЕРБА-ВВ” пеню за затримку бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 1293251,50 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.08.2023 року набрало законної сили рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 у справі №140/4603/23, залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.08.2023 року, яким визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від 03.01.2023 року №0000900709, №0000920709 та №0000930709, у тому числі податкове повідомлення рішення про відмову у наданні бюджетного відшкодування у розмірі 1 948 491,00 грн. З набранням законної сили цим рішенням у позивача виникло право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість за вересень 2022 року в сумі 1 945 612, 00 грн.
В зв`язку із несвоєчасним виконанням відповідачами зобов`язання відповідно до вимог п.200.23. ст.200 Податкового кодексу України, позивачем на суму бюджетної заборгованості було нараховано пеню за період з 13.09.2023 року по 20.03.2026 року в розмірі 1 293 251,50 грн, що підлягає стягненню з бюджету на користь позивача.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 15.04.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі; розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області у відзиві від 30.04.2026 на позов пред`явлені позовні вимоги заперечило, мотивуючи тим, що належним способом захисту порушеного права є стягнення коштів з Державного бюджету України на користь стягувача. Зазначений спосіб передбачає стягнення зазначених коштів Державною казначейською службою України, оскільки застосовується в межах профільного законодавства.
Крім того, Головне управління Казначейства не здійснювало жодних протиправних дій щодо Позивача, не порушувало його прав та охоронюваних законом інтересів, отже підстави для стягнення понесених Позивачем судових витрат по сплаті судового збору з Головного управління Казначейства відсутні.
Ухвалою суду від 04.06.2026 відмовлено в задоволенні клопотання представника Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін адміністративної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ВЕРБА-ВВ” до Головного управління ДПС у Волинській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльність та стягнення пені.
У відповіді від 01.05.2026 на відзив представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити повністю. Додатково зауважив, що Головне управління Казначейства у своєму відзиві фактично підтверджує правову природу спірних правовідносин та порядок бюджетного відшкодування ПДВ, зокрема те, що після відображення контролюючим органом у Реєстрі узгодженої суми бюджетного відшкодування така сума стає доступною органу Казначейства для виконання, а суми податку, не відшкодовані платнику протягом визначеного законом строку, вважаються заборгованістю бюджету, на яку відповідно до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України нараховується пеня. Отже, сам відповідач 2 не заперечує, що пеня є передбаченим законом наслідком несвоєчасного бюджетного відшкодування. При цьому предметом даної справи не є оскарження дій чи бездіяльності Головного управління Казначейства у частині внесення даних до Реєстру або нарахування пені. Позивач просить визнати протиправною бездіяльність саме ГУ ДПС у Волинській області щодо ненарахування пені, а також стягнути пеню з Державного бюджету України.
Головне управління ДПС у Волинській області у відзиві від 01.05.2026 на позов пред`явлені позовні вимоги заперечило, мотивуючи тим, що ТОВ «Верба ВВ» подано Уточнюючі розрахунки податкового зобов`язання з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за серпень 2022 року та вересень 2022 року якими збільшено заявлену суму бюджетного відшкодування з ПДВ на суму 1 945 612 грн. (вересень 2022). В квитанції №2 до уточнюючих розрахунків, в розділі Виявлено помилки, платнику надано попередження: - Задекларована сума вказана у заяві 4497242 (Додаток 4 до декларації з ПДВ) не відповідає сумі задекларованій до бюджетного відшкодування ПДВ у декларації/ уточнюючому розрахунку (рядки 20.2.1 та/або 20.2.2) 1 945 612 грн.
ГУ ДПС у Волинській області запропонувало надати уточнюючу інформацію та подати нову звітну декларацію (уточнюючий розрахунок) для усунення даної невідповідності. 
Разом з тим, звертаємо увагу на наявності помилок при поданні Уточнюючих розрахунків податкового зобов`язання з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за серпень 2022 року та вересень 2022 року якими збільшено заявлену суму бюджетного відшкодування з ПДВ на суму 1 945 612 грн за вересень 2022 року, які фактично унеможливлювали виконання даного рішення протягом довгого часу
Таким чином, поданий Уточнюючий розрахунок ТзОВ «Верба-ВВ» з допущеними помилками при декларуванні сум ПДВ у розмірі 1945612 грн не давав можливості належного відображення в Реєстрі заяв про суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість позивача.
У відповіді від 01.05.2026 на відзив представник позивача зауважує, що між сторонами відсутній спір щодо того, що бюджетне відшкодування у сумі 1 945 612,00 грн. було виплачене позивачу із значним простроченням. Саме це прострочення, відповідно до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, є підставою для нарахування пені. 
Доводи відповідача про нібито помилки в уточнюючих розрахунках позивача не мають правового значення для цієї справи, оскільки вони вже оцінювалися судами у попередніх справах та не були визнані підставою для невідшкодування ПДВ. У справі №140/4666/24 суд прямо встановив протиправність бездіяльності саме ГУ ДПС у Волинській області щодо невнесення необхідних даних до Реєстру. Це судове рішення набрало законної сили, є обов`язковим та має преюдиційне значення для даної справи. Відповідач фактично намагається повторно поставити під сумнів обставини, які вже встановлені судом, що суперечить принципу правової визначеності. 
Посилання ГУ ДПС на те, що позивач мав подати новий уточнюючий розрахунок, є безпідставним. Після набрання законної сили рішенням у справі №140/4603/23 обов`язок внесення до Реєстру даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування виник саме у контролюючого органу. Податковий кодекс України не ставить виконання такого обов`язку у залежність від подання платником нового уточнюючого розрахунку після судового скасування ППР. Інакше саме судове рішення про скасування відмови у бюджетному відшкодуванні втрачало б практичне значення.
Так само не спростовує позовних вимог твердження відповідача про те, що ГУ ДПС подавало заяви про роз`яснення судового рішення та про зміну способу його виконання. Такі процесуальні дії не зупиняли обов`язку відповідача виконати судове рішення та не припиняли перебігу прострочення бюджетного відшкодування. 
Більше того, сам факт звернення відповідача із заявою про зміну способу виконання рішення підтверджує, що рішення тривалий час фактично не виконувалося, а позивач був позбавлений належних йому коштів.
А відтак, просить позовні вимоги задовольнити повністю.
Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить наступних висновків.
Судом встановлено, що ГУ ДПС у Волинській області проведено позапланову документальну виїзну перевірку ТОВ «Верба-ВВ» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2022 року від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої складено акт від 19.12.2022 №10160/07-09/39231747, яким встановлено порушення ТзОВ «Верба-ВВ» та встановлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування ПДВ на загальну суму 1 948 491,00 грн. 
На підставі висновків акта перевірки ГУ ДПС у Волинській області 03.01.2022 прийнято податкові повідомлення-рішення №0000900709 про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ, задекларованої на рахунок платника в банку у розмірі 45 653,00 грн та застосування 4 565,30 грн штрафних (фінансових) санкцій; №0000920709 про відмову у наданні бюджетного відшкодування у розмірі 1 948 491,00 грн; №0000930709 про зменшення від`ємного значення суми ПДВ в розмірі 39 660,00 грн. 
Позивач, не погодившись з правомірністю прийняття контролюючим органом податкових повідомлень-рішень, звернувся з позовом до суду. 
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду у справі №140/4603/23 від 15.05.2023, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.08.2023 (набрало законної сили 30.08.2023), визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення рішення Головного управління ДПС у Волинській від 03.01.2023 №0000900709 про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ, задекларованої на рахунок платника в банку у розмірі 45 653,00 грн та застосування 4 565,30 грн штрафних (фінансових) санкцій; №0000920709 про відмову у наданні бюджетного відшкодування у розмірі 1 948 491,00 грн; №0000930709 про зменшення від`ємного значення суми ПДВ в розмірі 39 660,00 грн. 
Ухвалою Верховного Суду від 10 вересня 2024 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі № 140/4603/23. 
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22 липня 2024 року у справі №140/4666/24 позов ТОВ «ВЕРБА-ВВ» про визнання протиправною бездіяльності, відшкодування шкоди та стягнення пені задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Волинській області, яка полягає у невнесенні до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних щодо узгодження суми бюджетного відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю «Верба-ВВ» за вересень 2022 року у розмірі 1 945 612 грн у зв`язку з набрання рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 у справі №140/4603/23 законної сили. 
Зобов`язано Головне управління ДПС у Волинській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю «Верба-ВВ» суми податку на додану вартість за вересень 2022 року у розмірі 1 945 612 грн, згідно рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 у справі №140/4603/23. 
Зобов`язано стягнути з Головного управління ДПС у Волинській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Верба-ВВ” шкоду, заподіяну протиправною бездіяльністю контролюючого органу, у розмірі 6 700 (шість тисяч сімсот) гривень 00 копійок.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2025 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишено без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22 липня 2024 року у справі №140/4666/24 – без змін. Ухвалою Верховного Суду від 11 березня 2025 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі №140/4666/24.
20.03.2026 сума ПДВ у розмірі 1 945 612 грн відшкодована на розрахунковий рахунок ТОВ “Верба-ВВ”.
В зв`язку з порушенням строків бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 1 945 612 грн. ТОВ “Верба-ВВ” відповідно до вимог п.200.23. ст.200 Податкового кодексу України додатково нарахувало на суму такої бюджетної заборгованості пеню за період з 13.09.2023 року по 20.03.2026 року в розмірі 1 293 251,50 грн.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Податковий кодекс України(далі -ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17.07.1997 №475/97-ВРта вона набула чинності для України 11.09.1997.
Статтею 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Європейським Судом з прав людини у рішенні у справі “Суомінен проти Фінляндії” (Suominen v. Finland) №37801/97 від 01.07.2003, яке, відповідно до частини першої статті 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини”, підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
У рішенні від 10.02.2010 у справі “Серявін та інші проти України” Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Таким чином, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.
Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.
При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.
При цьому, прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.
У свою чергу, пунктом200.23 статті 200 ПК України передбачено, що суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.
Зі змісту наведеної норми вбачається, що держава в особі відповідних державних органів, виконуючи певний комплекс дій, зобов`язана повернути платнику суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість протягом законодавчо встановленого строку після дня набуття відповідною сумою статусу узгодженої. Якщо ж протягом згаданого строку необхідних дій для відшкодування податку здійснено не було, невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість, на яку в силу положень пункту200.23 статті 200 Податкового кодексу України нараховується пеня.
Наведені норми встановлюють обов`язкове нарахування пені на суму бюджетної заборгованості, яка не виплачена у строк, визначений в статті 200 Податкового кодексу України, безвідносно до того, чи така бюджетна заборгованість була виплачена, чи ні. При цьому, непогашення заборгованості бюджету з податку на додану вартість у визначений законодавцем строк є підставою для виникнення у платника податку права вимоги щодо виплати пені за прострочення бюджетного відшкодування.
Таким чином, після спливу законодавчо визначеного строку для проведення зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача, відповідна сума відшкодування податку на додану вартість набула статусу заборгованості, що є підставою для нарахування пені.
Наведене застосування пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 24.11.2020 у справі №808/660/16, від 03.04.2020 у справі №2а-1870/9166/12, від 06.05.2020 у справі №0870/9386/12, від 14.05.2020 у справі №1540/4795/18.
Як встановлено судом, 
20.03.2026 сума ПДВ у розмірі 1 945 612 грн відшкодована на розрахунковий рахунок ТОВ “Верба-ВВ”.
В зв`язку з порушенням строків бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 1 945 612 грн. ТОВ “Верба-ВВ” відповідно до вимог п.200.23. ст.200 Податкового кодексу України додатково нарахувало на суму такої бюджетної заборгованості пеню за період з 13.09.2023 року по 20.03.2026 року в розмірі 1 293 251,50 грн.
Таким чином, стягненню підлягає пеня за період з 13.09.2023 року по 20.03.2026 року в розмірі 1 293 251,50 грн.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Hirvisaari v. Finland” від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Враховуючи наведене та встановлені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи вищевикладене, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - ГУ ДПС у Волинській області (яким винесено протиправне рішення) необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 19 504, 31 грн, який сплачений відповідно до платіжної інструкції №3009 від 08.04.2026.
Керуючись статтями 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Волинській області, яка полягає у ненарахуванні пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, на суму невідшкодованого у встановлений законом строк бюджетного відшкодування податку на додану вартість Товариству з обмеженою відповідальністю “ВЕРБА-ВВ” у розмірі 1 945 612,00 грн. за період з 13.09.2023 року по 20.03.2026 року включно.
Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ВЕРБА-ВВ” пеню за затримку бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 1 293 251,50 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю “ВЕРБА-ВВ” понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 19 504 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот чотири) гривні 31 копійку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю “ВЕРБА-ВВ” (45063, Волинська область, Ковельський район, село Любитів, вулиця Вокзальна, будинок 9, код ЄДРПОУ 39231747).
Відповідачі: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 6, код ЄДРПОУ 44106679).
Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області (43000, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Стрілецька, 4А, код ЄДРПОУ 38009371).

Суддя Ю.Ю. Сорока