УХВАЛА 
23червня 2026 року 
м. Київ
справа № 757/64584/17-ц
провадження № 61-2926ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сердюка В. В., 
розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 квітня 2026 року у справі за позовом Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання нікчемного правочину недійсним без застосування наслідків недійсності,
особа, яка звернулася з апеляційною скаргою, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація»,
ВСТАНОВИВ: 
У жовтні 2017 року Уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про визнання нікчемного правочину недійсним без застосування наслідків недійсності.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 18 січня 2022 року позов залишено без розгляду.
Не погодившись з вказаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» (далі - ТОВ «ФК «Інновація», Товариство) звернулося з апеляційною скаргою.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ТОВ «ФК «Капітал Джірінг» є правонаступником ПАТ «Фідобанк» та набуло майнові права за результатами придбання лоту, що включав права щодо спірних об`єктів нерухомості у справі № 757/64584/17-ц. Фінансування участі у торгах здійснювалося ТОВ «ФК «Інновація» на підставі договору фінансової допомоги, виконання якого забезпечувалося договором застави майнових прав.
Оскільки набуті майнові права охоплювали, зокрема, право на оспорювання іпотеки спірного майна, передані в заставу права забезпечували виконання зобов`язання за договором фінансової допомоги, то залишення позову у справі № 757/64584/17-ц без розгляду призвело до фактичної втрати предмета забезпечення, що унеможливлює належне виконання забезпеченого зобов`язання.
Суд першої інстанції допустив істотні порушення норм процесуального права, оскільки безпідставно самоусунувся від вирішення заяви про заміну сторони її правонаступником, не залучив до участі у справі ТОВ «ФК «Капітал Джірінг» та не повідомив його про розгляд справи, чим порушив принцип змагальності та права учасників справи на участь у процесі. Крім того, матеріали справи не містять належних доказів повідомлення позивача ПАТ «Фідобанк» про судове засідання, призначене на 18 січня 2022 року, що виключає можливість застосування наслідків його неявки.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 квітня 2026 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, ТОВ «ФК «Інновація» на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 18 січня 2022 року.
Суд апеляційної інстанції виснував, що ТОВ «ФК «Інновація» не було стороною договорів купівлі-продажу прав вимоги - GL22N019274/2 від 04 березня 2021 року, GL22N019274/3 від 04 березня 2021 року, GL22N019274/4 від 04 березня 2021 року та не набувало безпосередньо прав вимоги щодо предмету спору у вказаній справі, а посилання апелянта на те, що вказані майнові права, що були набутті ТОВ «ФК «Капітал Джірінг», були профінансовані в тому числі і за рахунок їх коштів? не створює для заявника прав вимоги за вказаним договором відносно відповідачки ОСОБА_1 , а лише породжує для ТОВ «ФК «Капітал Джірінг» обов`язок повернути отриманні в межах фінансування кошти.
За наведених обставин Київський апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана ухвала Печерського районного суду міста Києва від 18 січня 2022 року про залишення позову без розгляду не породжує для ТОВ «ФК «Інновація» прав та обов`язків, які випливають із вище вказаних правочинів.
Також, апеляційний суд врахував, що ТОВ «ФК «Капітал Джірінг» як правонаступник позивача у цій справі скористався своїм правом на апеляційне оскарження ухвали Печерського районного суду міста Києва від 18 січня 2022 року, ухвалою Київського апеляційного суду від 05 лютого 2026 року йому було відмовлено у відкритті апеляційного провадження.
У червні 2026 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «ФК «Інновація» на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 квітня 2026 року.
У касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення апеляційного суду, справу направити для розгляду до Київського апеляційного суду.
Касаційна скарга мотивована тим, що участь ТОВ «ФК «Капітал Джірінг» у торгах з продажу лоту майнових прав, серед яких відчужувалось право ПАТ «Фідобанк» щодо майна, яке є предметом спору у справі № 757/64584/17-ц, забезпечувалась фінансовою допомогою ТОВ «ФК «Інновація», яка була оформлена Договором про надання фінансової допомоги від 04 лютого 2021 року № 04/02, повернення якої забезпечувалось договором застави майнових прав. 
Отже, оскільки за результатом придбання майнових прав ТОВ «ФК «Капітал Джірінг» отримало право у правовідносинах, що випливають із прав володільця спірних об`єктів нерухомості, зокрема в частині визнання недійсним/нікчемним договору іпотеки цих об`єктів, що становить предмет спору у справі № 757/6458417-ц, то передані в заставу майнові права цілком забезпечували зобов`язання, що виникло за договором фінансової допомоги між ТОВ «ФК «Інновація» та ТОВ «ФК «Капітал Джірінг». 
На переконання заявника, наявність судового спору у справі № 757/64584/17-ц забезпечувало дійсність переданих в заставу майнових прав. На сьогодні за наслідками залишення позовної заяви у справі № 757/64584/17-ц без розгляду, забезпечення фактично втрачене, що фактично унеможливлює з боку заявника отримати виконання забезпеченого зобов`язання, відповідно ТОВ «ФК «Інновація» є особою, прав та інтересів якої стосується ухвала суду першої інстанції.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Із касаційної скарги вбачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення.
Апеляційним судом встановлено, що предметом позову, поданого Уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк», є визнання договору іпотеки, укладеного 02 листопада 2015 року між ПАТ «Фідобанк» та ОСОБА_1 , недійсним.
15 березня 2021 року на адресу Печерського районного суду міста Києва надійшла заява ТОВ «ФК «Капітал Джірінг» про заміну позивача правонаступником, яка обґрунтована тим, що дане Товариство на підставі протоколу електронного аукціону, що відбувся 14 січня 2021 року, визнано переможцем даного аукціону, у зв`язку з чим набуло право вимоги за Договорами:
GL22N019274/2 від 04 березня 2021 року, предметом якого є майнові права щодо нерухомого майна: нежиле приміщення, загальною площею 197,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 764701280000, право власності продавця на яке було припинено на підставі договору іпотеки від 02 листопада 2015 року, зареєстрованого за № 7868, а саме: визнання права власності на нерухоме майно, визнання правочину щодо припинення права власності Продавця недійсним, відновлення становища, яке існувало до порушеного права Продавця тощо;
GL22N019274/3 від 04 березня 2021 року, предметом якого є майнові права щодо нерухомого майна: нежиле приміщення, загальною площею 278,6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 764611280000, право власності продавця на яке було припинено на підставі договору іпотеки від 02 листопада 2015 року, зареєстрованого за № 7868, а саме: визнання права власності на нерухоме майно, визнання правочину щодо припинення права власності Продавця недійсним, відновлення становища, яке існувало до порушеного права Продавця тощо;
GL22N019274/4 від 04 березня 2021 року, предметом якого є майнові права щодо нерухомого майна: нежиле приміщення, загальною площею 390, 90 кв. м, що складає 26/100 часток від нежилих приміщень в будинку, площею 1478,0 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 764672832000, право власності продавця на яке було припинено на підставі договору іпотеки від 02 листопада 2015 року, зареєстрованого за № 7868, а саме: визнання права власності на нерухоме майно, визнання правочину щодо припинення права власності Продавця недійсним, відновлення становища, яке існувало до порушеного права Продавця тощо.
Оплата придбаного лоту підтверджується платіжним дорученням № 9 від 04 лютого 2021 року на суму 4 802 731, 94 грн.
Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини першої цієї статті).
Указана конституційна норма конкретизована законодавцем в статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначних законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Отже, реалізація конституційного права на оскарження судового рішення перебуває в залежності від положень процесуального закону.
Право на оскарження судових рішень особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, передбачено також статтями 17, 18 ЦПК України.
Частиною першою статті 352 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Необхідною умовою для набуття особою, яка не брала участі у справі, права на апеляційне оскарження судового рішення є вирішення цим судовим актом питання щодо її прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків.
Чи вирішено судовим рішенням питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків особи, яка не брала участі у справі, має вирішуватися судом виходячи з конкретних обставин справи та з урахуванням змісту судового рішення.
Аналогічного по суті висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 07 квітня 2020 року у справі № 504/2457/15, а також Верховний Суд у постанові від 04 червня 2020 року у справі № 522/7758/14 та ухвалах від 20 січня 2021 року у справі № 202/2908/17, від 20 жовтня 2021 року у справі № 2-5986/11 та від 01 червня 2022 року у справі № 931/651/20.
Законодавець визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, що поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їхніх прав, інтересів та (або) обов`язків. На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.
Судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.
Рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 904/7274/17, від 09 липня 2019 року у справі № 01/1494 
(14-01/1494), від 02 грудня 2020 року у справі № 712/13890/15, від 13 січня 2021 року у справі № 466/5766/13-ц, від 29 червня 2021 року у справі № 201/751/14-ц, від 13 жовтня 2021 року у справі № 917/1697/20.
У разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі, і встановлення апеляційним судом, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті (постанова Верховного Суду від 01 серпня 2019 року в справі № 412/1277/2012).
Верховний Суд неодноразово зазначав, що вирішення питання про те, чи стосується прав та інтересів особи, яка не була залучена до участі справі, рішення суду першої інстанції, є першочерговим завданням для апеляційного суду, але тільки в разі встановлення, що рішення суду першої інстанції порушує права та інтереси особи, яка подала апеляційну скаргу, апеляційний суд наділений повноваженнями здійснювати перегляд по суті рішення суду першої інстанції (постанови Верховного Суду від 14 липня 2022 року у справі № 209/1817/19, від 04 квітня 2024 року у справі 
№ 2-46/2010, від 05 червня 2024 року у справі № 607/12207/16-ц).
У постанові від 17 лютого 2020 року в справі № 668/17285/13-ц Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зробив висновок про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи невирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу. Якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.
Велика Палата Верховного Суду наголошувала, що судове рішення про задоволення позову стосується особи, щодо якої ухвалено це рішення, і не визначає права чи обов`язки інших осіб (пункти 47, 48 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 32/77т (провадження № 12-17гс21)).
Подібного висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла також у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19, пункт 10.28) та в ухвалі від 07 квітня 2020 року у справі № 504/2457/15-ц (провадження № 14-726цс19)).
У цій справі ТОВ «ФК «Інновація», яке не брало участі в розгляді справи, вважало, що ухвалою районного суду про залишення позову без розгляду вирішено питання про права та інтереси Товариства. 
Водночас, Верховний Суд зауважує, що за своєю правовою природою ухвала про залишення позову без розгляду з підстав повторної неявки в судове засідання позивача, є судовим рішенням, яким, хоча розгляд справи й закінчується, але спір по суті не вирішується, тобто суд не наводить жодних мотивів та висновків про право будь-кого з учасників справи, й, відповідно, ніяким чином не може вирішити питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі в справі.
Сторони залишаються в тому самому становищі, що існувало до моменту пред`явлення позову позивачем, крім того останній не позбавлений можливості повторно звернутися до суду.
При цьому заінтересованість у скасуванні ухвали про залишення позову без розгляду має лише позивач (правонаступник), оскільки наведене дозволяє продовжувати розгляд справи.
ТОВ «ФК «Інновація» не є правонаступником позивача. 
В справі № 757/64584/17-ц, Печерський районний суд міста Києва, залишаючи позов без розгляду, констатував, що позивач у судові засідання двічі не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався.
Отже, враховуючи процесуальний результат вирішення місцевим судом справи № 757/64584/17, а саме залишення її без розгляду, тобто спір не вирішено по суті, вказане не тягне за собою виникнення, зміну чи припинення правовідносин, які існували між сторонами на час винесення Печерським районним судом міста Києва ухвали від 18 січня 2022 року, тому відсутні підстави вважати, що вказаним рішенням місцевого суду (ухвалою) вирішено питання про права, свободи, інтереси та обов`язки ТОВ «ФК «Інновація».
Серед іншого, суд апеляційної інстанції доречно врахував, що ТОВ «ФК «Капітал Джірінг» як правонаступник позивача у цій справі скористався своїм правом на апеляційне оскарження ухвали Печерського районного суду міста Києва від 18 січня 2022 року, ухвалою Київського апеляційного суду від 05 лютого 2026 року йому було відмовлено у відкритті апеляційного провадження.
Ухвалою Верховного Суду від 25 травня 2026 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «ФК «Капітал Джірінг» на ухвалу Київського апеляційного суду від 05 лютого 2026 року.
За наведених обставин Київський апеляційний суд, закриваючи апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ФК «Інновація» на ухвалу суду першої інстанції про залишення позову без розгляду з підстав повторної неявки сторони позивача, дійшов правильного висновку, що вказане рішення суду не стосується прав та інтересів Товариства.
З врахуванням наведених обставин відсутні підстав вважати, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 18 січня 2022 року у справі № 757/64584/17 вирішено питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ТОВ «ФК «Інновація». 
Пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
З огляду викладене, є правильними висновки апеляційного суду про те, що оскаржуваною ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 18 січня 2022 року питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ТОВ «ФК «Інновація» не вирішувалося, що згідно із пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України є підставою для закриття апеляційного провадження у справі. 
Отже доводи касаційної скарги, які в переважній більшості є подібними доводам апеляційної скарги ТОВ «ФК «Інновація» на які апеляційний суд надав обґрунтовані відповіді, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки ґрунтуються на незгоді з обставинами, встановленими судом апеляційної інстанції, зводяться до переоцінки доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
Європейський суд з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що правильність застосування апеляційним судом норм права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ТОВ «ФК «Інновація» на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 квітня 2026 року є необґрунтованою.
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 квітня 2026 року у справі за позовом Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання нікчемного правочину недійсним без застосування наслідків недійсності.
Копію ухвали направити заявниці.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді Н. Ю. Сакара
О. М. Осіян
В. В. Сердюк