ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2026  м.Дніпро справа №908/2797/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Кучеренко О.І. (доповідач)
суддів: Стефанів Т.В., Кошлі А.О.
з секретарем судового засідання Кахикало А.С.
за участю представника апелянта Севастьянов В.В., адвокат (в режимі відеоконференції)
за участю прокурора  Щербини С.О. 
розглянув апеляційну скаргу Приватного підприємства «Стерк» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.02.2026 (суддя Лєскіна І.Є.) про забезпечення позову у справі 
за позовом: заступника керівника Вознесенської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області (69035, м.Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 5, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ/умовний код 0290997323) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, 
позивача: Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 04053915)
до відповідача: Приватного підприємства «Стерк» (02139, м.Київ, вул.Братиславська, буд.11, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 32914733)
про стягнення 74 519 548 грн 16 коп.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст і підстави позовної заяви позивача.
03.09.2025 заступник керівника Вознесенської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області звернувся з позовом до суду в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Запорізької міської ради до Приватного підприємства «Стерк» (далі – ПП «Стерк») про стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди землі від 30.09.2012 №1316 у сумі 74 519 548 грн 16 коп. за період з 03.04.2017 до 31.12.2024.
Ухвалою суду від 17.12.2025 суд зупинив провадження у справі № 908/2797/25 до набрання законної сили рішенням Запорізького окружного адміністративного суду у справі №280/9347/25 за позовом Приватного підприємства «Стерк» до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Запорізька міська рада про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування Витягу з НГО №НВ-2300380342025 від 30.06.2025, зобов`язання вчинити певні дії.
09.02.2025 заступником керівника Вознесенської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, у якій заявник просив суд шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації, які визначені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» вчиняти реєстраційні дії щодо припинення Приватного підприємства «Стерк» (ідентифікаційний код юридичної особи 32914733). Стягнути з Приватного підприємства «Стерк» судові витрати, які понесені Запорізькою обласною прокуратурою у сумі 1 331 грн 20 коп. за подачу заяви про забезпечення позову.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.02.2026 поновлено провадження у справі для розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову у справі №908/2797/25 та задоволено заяву заступника керівника Вознесенської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області (вх. №3156/08-08/26 від 10.02.2026) про вжиття заходів забезпечення позову у справі №908/2797/25.
Заборонено суб`єктам державної реєстрації, які визначені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» вчиняти реєстраційні дії щодо припинення Приватного підприємства «Стерк» (ідентифікаційний код юридичної особи 32914733).
Зупинено провадження у справі №908/2797/25 до набрання законної сили рішенням Запорізького окружного адміністративного суду у справі №280/9347/25 за позовом Приватного підприємства «Стерк» до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Запорізька міська рада про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування витягу з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки №НВ-2300380342025 від 30.06.2025, зобов`язання вчинити певні дії.
Стягувачем за ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.02.2026 є: Запорізька обласна прокуратура в особі Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя (69035, м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, буд. 5, ідентифікаційний код юридичної особи 02909973).
Боржником: Приватне підприємство «Стерк» (02139, м.Київ, вул.Братиславська, буд.11, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 32914733).
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Приватне підприємство «Стерк» подало апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.02.2026, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу.
Апелянт вважає, що ухвала господарського суду першої інстанції не містить висновків про те, що невжиття запропонованих заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів самого позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Крім того, господарський суд Запорізької області не надав оцінки співмірності запропонованих заходів на предмет негативних для відповідача наслідків їх застосування.
Позивач не навів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до прийняття у справі судового рішення, викладені ним аргументи не підтверджені жодними документарними доказами, а також не обґрунтував існування обставин, які б унеможливили захист прав та інтересів позивача без вжиття заходів забезпечення позову, або ускладнювали б відновлення таких прав та інтересів при виконанні судового рішення у межах заявлених позовних вимог.
На час подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову позивач та Вознесенівська окружна прокуратура міста Запоріжжя Запорізької області, яка діє в інтересах держави, мали інформацію з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у якій містився строк для пред`явлення кредиторами своїх вимог, який був встановлений до 05.02.2026, чим вони не скористалися, відповідно до чого, пропустили строк пред`явлення кредиторських вимог».
Твердження заявника про те, що відповідачем підчас розгляду справи відчужено усе наявне майно за рахунок якого можливо в майбутньому виконати судове рішення у справі №908/2797/25 не відповідає дійсності, так як майно було відчужене ще до надходження позовної заяви до Господарського суду Запорізької області, а саме до 03.09.2025.
Заборонивши суб`єктам державної реєстрації, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» вчиняти реєстраційні дії щодо припинення Приватного підприємства «Стерк», суд втрутився у господарську діяльність підприємства.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.
Заступником керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя подано відзив на апеляційну скаргу, у якому прокурор стверджує, що відповідач під час розгляду справи, після ініціювання ним зупинення провадження, вчинив дії щодо припинення юридичної особи у добровільному порядку. Власником підприємства прийнято рішення про ліквідацію, і з 4 грудня 2025 року підприємство перебуває у стані припинення.
Прокурор наголошує, що існують обґрунтовані ризики того, що до закінчення розгляду справи відповідач може вчинити дії з метою державної реєстрації припинення юридичної особи, що унеможливить судовий розгляд. У разі припинення відповідача провадження у справі буде закрито на підставі пункту 6 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України, що нівелює функцію судового рішення.
Заборона вчинення реєстраційних дій є визначеним законом способом забезпечення позову. Такий захід є тимчасовим, не перешкоджає господарській діяльності відповідача та спрямований виключно на збереження кола суб`єктів спірних правовідносин.
Прокурор зауважує, що скаржник не обґрунтував, яким чином вжиті заходи блокують його господарську діяльність або порушують права інших осіб.
Щодо пропуску строку пред`явлення кредиторських вимог, прокурор пояснює, що Запорізька міська рада позбавлена можливості пред`явити вимогу ліквідатору, оскільки розрахунок заборгованості здійснено на підставі витягу, який оскаржується в адміністративному суді, а сума орендної плати є спірною та підлягає встановленню судом.
Щодо відчуження майна, прокурор зазначає, що правомірність відчуження нерухомого майна є предметом розгляду в іншій справі №908/402/26 за позовом прокуратури про визнання договору купівлі-продажу недійсним як фраудаторного.
Наголошує, що дії відповідача щодо відчуження майна, ініціювання зупинення провадження та припинення юридичної особи в сукупності мають ознаки недобросовісної поведінки та зловживання правом.
Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кучеренко О.І. (доповідач), судді: Стефанів Т.В., Кошля А.О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Стерк» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.02.2026, розгляд справи №908/2797/25 призначено у судовому засіданні 01.04.2026 о 15 год. 30 хв.
01.04.2026 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови по справі.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.
Заступник керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя 03.09.2025 звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до ПП «Стерк» про стягнення несплаченої орендної плати у розмірі 74 519 584 грн 16 коп. 
Позов мотивовано тим, що ПП «Стерк», як власник нерухомого майна, яке знаходиться на земельній ділянці комунальної власності, всупереч положенням статті 632 Цивільного кодексу України, статей 271, 284, 289 Податкового кодексу України та статей 15, 21 Закону України «Про оренду землі», рішення Запорізької міської ради від 30.06.2015 №7 та пункту 12 договору оренди землі від 30.09.2004 №1316 не сплачувало за користування землею відповідно до нової нормативної грошової оцінки земельної ділянки, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 74 519 548 грн 16 коп. 
09.02.2025 заступник керівника Вознесенської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову, у якій заявник просить суд, заборонити суб`єктам державної реєстрації, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» вчиняти реєстраційні дії щодо припинення Приватного підприємства «Стерк» (ідентифікаційний код юридичної особи 32914733) та стягнути з Приватного підприємства «Стерк» судові витрати, які понесені Запорізькою обласною прокуратурою у сумі 1 331 грн 20 коп. за подачу заяви про забезпечення позову.
Заяву мотивовано тим, що на підставі акту приймання-передачі від 05.09.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Епіцентр К» передало ОСОБА_1 частку у статутному капіталі Приватного підприємства «Стерк» номінальною вартістю 34 794 145 гривень, що становить 100 відсотків статутного капіталу підприємства, у зв`язку з чим ОСОБА_1 став єдиним власником Приватного підприємства «Стерк». 27.11.2025 ОСОБА_1 прийняв рішення №27/11/2025 про припинення діяльності Приватного підприємства «Стерк», у зв`язку з відсутністю господарської діяльності. 
Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Приватне підприємство «Стерк» з 04.12.2025 перебуває у стані припинення. Строк для пред`явлення кредиторами своїх вимог встановлено до 05.02.2026. Запорізька міська рада позбавлена можливості пред`явити ліквідатору Приватного підприємства «Стерк» вимогу про сплату орендної плати у розмірі 74 519 548 гривень 16 копійок, оскільки розрахунок цієї суми здійснено на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 30.06.2025 №НВ-2300380342025, який наразі оскаржується відповідачем у судовому порядку у адміністративній справі №280/9347/25. У разі задоволення Запорізьким окружним адміністративним судом позовних вимог Приватного підприємства «Стерк» у справі №280/9347/25 розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки може зменшитись, що буде підставою для перерахунку несплаченої орендної плати. Сума несплаченої орендної плати є спірною та підлягає встановленню судом у цій справі. У разі припинення Приватного підприємства «Стерк» за відсутності правонаступництва провадження у цій справі може бути закрито на підставі пункту 6 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України, а порушені майнові інтереси територіальної громади міста Запоріжжя залишаться не поновленими.
Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Близькі за змістом висновки щодо застосування статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19 тощо.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.
Метою заходу забезпечення є підтримання «status quo», поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору.
Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 137 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно зі статтею 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до частини 3 статті 137 Господарського процесуального кодексу України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.
При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.
Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Отже, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення ефективного судового захисту порушених чи оспорюваних прав позивача та у подальшому виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення ефективного судового захисту та гарантії виконання майбутнього судового рішення.
Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків від заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Співмірність передбачає співвіднесення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків від заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. 
Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів наявні підстави вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
За змістом статті 136 Господарського процесуального кодексу України обґрунтування щодо необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.
При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Близькі за змістом висновки, викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21.01.2019 у справі №902/483/18, від 28.08.2019 у справі №910/4491/19, від 12.05.2020 у справі №910/14149/19, від 13.01.2020 у справі №922/2163/17.
Суд зазначає, що обрання належного, відповідного до предмета спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу. Вищенаведене кореспондується з практикою Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30.07.2020 у справі №910/3836/20.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі №914/970/18).
Разом з цим, вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів статей 13, 15, 74 Господарського процесуального кодексу України (змагальність сторін та пропорційність у господарському судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), господарський суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову права цього учасника, а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином.
Відповідно до положень статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).
При цьому частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Предметом позову у даній справі є матеріально-правова вимога прокурора, яка заявлена в інтересах держави в особі Запорізької міської ради, до Приватного підприємства «Стерк» про стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди землі від 30.09.2004 №1316 у загальному розмірі 74 519 548 гривень 16 копійок за період з 03.04.2017 до 31.12.2024. Ця вимога має виключно майновий характер та ґрунтується на факті неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань.
За доводами апелянта ухвала господарського суду першої інстанції не містить висновків про те, що невжиття запропонованих заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів самого позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Колегія суддів вважає ці доводи необґрунтованими з огляду на таке.
Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, після звернення прокурора з позовом у цій справі (03.09.2025), землекористувач - ПП «Стерк», здійснив відчуження нерухомого майна, яке знаходиться на спірній земельній ділянці на користь приватної особи ОСОБА_1 , що підтверджується актом приймання-передачі від 05.09.2025. Згідно з вказаним актом товариство передало ОСОБА_1 частку у статутному капіталі Приватного підприємства «Стерк» номінальною вартістю 34 794 145 гривень, що становить 100 відсотків статутного капіталу товариства. 27.11.2025 новий власник - ОСОБА_1 , приймає рішення №27/11/2025 про припинення діяльності ПП «Стерк» шляхом ліквідації. За інформацією, яка міститься у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПП «Стерк» з 04.12.2025 перебуває у стані припинення, строк для пред`явлення кредиторами своїх вимог встановлений до 05.02.2026.
Запорізька міська рада об`єктивно позбавлена можливості подати ліквідатору заяву про свої кредиторські вимоги до ПП «Стерк» у розмірі 74 519 584 грн 16 коп., оскільки така вимога не є безспірною та залежить від результатів розгляду адміністративної справи №280/9347/25, у якій ПП «Стерк» оскаржує витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 30.06.2025 №НВ-2300380342025, на підставі якого прокурором розраховано суму заборгованості за користування відповідачем земельною ділянкою у цій справі.
Відповідно до частини 4 статті 91 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення (частина 5 статті 104 Цивільного кодексу України). 
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо припинено юридичну особу, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
З огляду на встановлені судом фактичні обставини, існують обґрунтовані ризики того, що до закінчення розгляду цієї справи (з урахуванням її зупинення до вирішення адміністративної справи) ПП «Стерк» може вчинити дії з метою державної реєстрації припинення юридичної особи. У разі припинення ПП «Стерк» за відсутності правонаступництва провадження у справі буде закрито, а порушені майнові інтереси територіальної громади м.Запоріжжя залишаться не поновленими. Саме на ці обставини, які свідчать про те, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, і послався суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.
Відповідно до частини 2 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору. Заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».
Заборона державним реєстраторам вносити відповідні зміни до реєстру є тимчасовою та не має своїм наслідком перешкоджання веденню діяльності юридичної особи (подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 04.04.2024 у справі №911/2221/23, від 28.02.2024 у справі №910/15182/23), оскільки вжиті заходи не зупиняють поточну господарську діяльність ПП «Стерк», не накладають арешт на його майно, не забороняють укладати договори, здійснювати розрахунки з контрагентами, виплачувати заробітну плату чи сплачувати податки. Єдиним наслідком є тимчасова неможливість провести державну реєстрацію припинення юридичної особи до вирішення спору по суті.
Отже, негативні наслідки для відповідача від вжиття заходів забезпечення є мінімальними, тоді як наслідки невжиття цих заходів для позивача є критичними - втрата можливості реального захисту своїх майнових прав на суму понад 74 млн грн. За таких обставин висновок суду першої інстанції про співмірність вжитих заходів є правильним та обґрунтованим.
Стосовно тверджень апелянта про те, що позивач та прокурор мали інформацію про строк для пред`явлення кредиторами своїх вимог до 05.02.2026, однак не скористалися цим правом, пропустивши строк пред`явлення кредиторських вимог, колегія суддів зазначає наступне.
Розрахунок несплаченої орендної плати здійснено на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 30.06.2025 №НВ-2300380342025. Цей витяг наразі оскаржується самим же ПП «Стерк» в адміністративній справі №280/9347/25, наслідки розгляду цієї справи можуть вплинути на визначення загального розміру орендної плати, яка є предметом стягнення у цій справі. З огляду на ці обставини, сума заборгованості відповідача є спірною та підлягає перевірці судом після вирішення адміністративної справи.
З урахування наведених обставин Запорізька міська рада позбавлена можливості пред`явити ліквідатору ПП «Стерк» подати заяву про визнання кредиторських вимог з сумою, яка є безспірною, оскільки її розмір ставиться у залежність від результатів розгляду адміністративної справи №280/9347/25. Наведене спростовує доводи відповідача, що неподання позивачем кредиторської вимоги можуть бути підставою для скасування ухвали, що оскаржується відповідачем.
Колегія суддів також враховує той факт, що відповідачем після звернення прокурора з позовом до суду відчужено усе наявне майно, за рахунок якого можливо в майбутньому виконати судове рішення у цій справі, що ставить під сумнів добросовісність відповідача щодо урегулювання питання сплати коштів за користування земельною ділянкою. 
Колегія суддів констатує, що дії нового власника відповідача щодо ліквідації товариства для уникнення обов`язку сплати коштів за користування земельною ділянкою є підставою для обґрунтованого висновку, що припинення юридичної особи відповідача до вирішення спору по суті, унеможливить виконання рішення суду у цій справі. Саме для запобігання цьому ризику, а не для збереження майна, було вжито захід забезпечення позову у вигляді заборони реєстраційних дій щодо припинення ПП «Стерк», тому посилання апелянта на час відчуження майна не має правового значення для вирішення питання про законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали.
Вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій щодо внесення до єдиного державного реєстру запису про припинення відповідача спрямоване на запобігання імовірним порушенням прав позивача, забезпечуючи збалансованість інтересів сторін та запроваджує законні обмеження, наявність яких дозволить створити належні умови для розгляду судом позову по суті за звичайною процедурою, а в разі задоволення позову сприятимуть ефективному захисту прав позивача в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду (подібний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 15.04.2022 у справі №904/7930/21, від 10.03.2021 у справі №922/2566/20).
Заборона вчинення реєстраційних дій щодо припинення юридичної особи не є втручанням у господарську діяльність. Тимчасове унеможливлення державної реєстрації припинення відповідача до вирішення спору по суті не блокує поточну господарську діяльність, не обмежує права підприємства укладати договори, здійснювати розрахунки, використовувати майно тощо. Отже, доводи апелянта про втручання в господарську діяльність є безпідставними. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
В цій справі колегія суддів дійшла висновку, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала Господарського суду Запорізької області від 12.02.2026 є законною, обґрунтованою та такою, що прийнята з дотриманням норм процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставами для скасування ухвали.
Суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив обставини, що підтверджують необхідність вжиття заходів забезпечення позову, правильно застосував норми статей 136 - 140 Господарського процесуального кодексу України.
Ухвала відповідає вимогам статті 236 Господарського процесуального кодексу України, постановлена з дотриманням принципу верховенства права, з урахуванням балансу інтересів сторін та забезпечення ефективного судового захисту.
Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, не підтверджені належними доказами, не спростовують висновків суду першої інстанції.
Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, а тому, керуючись статтями 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, ухвалу суду першої інстанції залишає без змін.
Судові витрати.
Розподіл судових витрат за перегляд справи в апеляційному порядку підлягає здійсненню судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 129 Господарського процесуального кодексу України - за наслідками розгляду справи по суті.
Керуючись статтями 269, 275, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Стерк» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.02.2026 про забезпечення позову у справі - залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 12.02.2026 про забезпечення позову у справі - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судового рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена 27.04.2026

Головуючий суддя О.І. Кучеренко

судді Т.В. Стефанів

А.О. Кошля