КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/2587/2026 
Справа № 376/3091/25 
Головуючий в суді І інстанції Ловінська С.С.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.

П О С Т А Н О В А
Іменем України

08 червня 2026 року 
м. Київ
Київський апеляційний суд у складі головуючого судді Кашперської Т.Ц., за участі секретаря судового засідання Діденка А.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сквирського районного суду Київської області від 19 березня 2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Сквирського районного суду Київської області від 19 березня 2026 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665,60 грн.

ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 06 жовтня 2025 року о 00:45 в с. Пищики по вул. Миру 119/в керував транспортним засобом Volkswagen Touran д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер або в лікаря нарколога у медичному закладі у встановленому законом порядку водій категорично відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, подав дві апеляційні скарги однакового змісту 26 березня 2026 року засобами поштового зв`язку, в зв`язку з чим апеляційний суд розглядає їх як одну апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову Сквирського районного суду Київської області від 19 березня 2026 року та закрити справу за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що постанова є незаконною та необґрунтованою, такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи і має бути скасована, виходячи з наступного.
Наводив зміст ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, ст. 62 Конституції України, зазначав, що суд першої інстанції у порушення вимог ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події у справі про адміністративне правопорушення.
Зазначав, що суд першої інстанції в порушення наведених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи, розглянувши справу поверхнево, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та не відповідають фактичним обставинам справи. Отже, постанова суду є неправомірною і підлягає скасуванню.
Повідомляв про намір змінити захисника, після укладення договору з новим захисником та його ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення в найкоротший термін буде подано уточнену (доповнену) апеляційну скаргу з викладенням мотивів та доказів незаконності, необґрунтованості, порушень норм матеріального та процесуального права, невідповідності фактичним обставинам справи оскаржуваної постанови.

В судовому засіданні захисник Регеша А.В. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, а також надав пояснення до апеляційної скарги, доповнивши її доводи.
Вказував, що матеріали справи містять постанову за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 474693 від 06 жовтня 2025 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , прийняту поліцейським Стуга Є.О. У вказаній постанові викладені суть адміністративного правопорушення та обставини справи, ідентичні зазначеним в протоколі про адміністративне правопорушення. Оскільки згідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності за одне й же ж саме правопорушення, провадження в даній справі підлягає закриттю в силу п. 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Вказував, що матеріали справи не містять доказів керування підзахисним транспортним засобом. Відеозаписи не відображають ані зупинення транспортного засобу, ані виконання ОСОБА_1 функцій водія, а ненадання суду відповідних матеріалів відеофіксації свідчить про відсутність в справі належних доказів керування автомобілем.
Зазначав, що матеріалами справи підтверджується порушення порядку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки ознаки алкогольного сп`яніння, а отже і підстави для проведення огляду, відсутні. Відеозаписами підтверджується, що ОСОБА_1 весь час поводить себе спокійно, врівноважено, адекватно, чітко відповідає на всі питання поліцейських, виконує їх вимоги, висловлює заперечення, його поведінка цілком відповідала обстановці.
Посилаючись на ч. 3 ст. 266 КУпАП, вказував, що поліцейськими не забезпечено проведення огляду підзахисного на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. Крім того, працівники поліції в нічний час склали направлення підзахисного на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до Білоцерківської міської лікарні № 4, в якій такі огляди проводяться з 08:00 до 15:00, що виключало проведення огляду в цьому закладі охорони здоров`я.
Також відеозаписами підтверджується, що поліцейські не роз`яснили ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Посилаючись на ч. 1 ст. 266 КУпАП, зазначав, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, що свідчить про надуманість інкримінованого йому стану сп`яніння. 
Наводив зміст п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026, вказував на недопустимість долучених до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписів, вказував, що відеозапис має відображати події з початкового моменту звернення поліцейського до особи водія до остаточного завершення спілкування між ними. Долучені відеозаписи не відповідають встановленим у законодавстві вимогам безперервності відеозйомки, складаються з окремих файлів та мають ознаки втручання.
Посилався на порушення прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема ОСОБА_1 не роз`яснено його права та обов`язки, не забезпечено право на юридичну допомогу адвоката. Жоден з поліцейських не роз`яснив йому суть правопорушення та наслідки складання протоколу.

Дослідивши матеріали справи та апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає виключно за керування транспортними засобами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 

За змістом ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок № 1103) та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція № 1452/735), щодо адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак алкогольного сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння та відмови особи від проходження такого огляду, яка повинна бути висловлена у формі, яка не передбачає двозначного трактування цієї відмови чи викликати сумніви у її дійсності. Лише після висловлення такої відмови адміністративне правопорушення вважається вчиненим і породжує у поліцейського обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Дотримання поліцейськими зазначеної процесуальної процедури судом першої інстанції перевірено.

Висновки суду першої інстанції про доведеність факту відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння стверджуються зібраними у справі доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 474693 від 06 жовтня 2025 року, в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала,
- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 06 жовтня 2025 року, згідно якої ОСОБА_1 керував транспортним засобом о 01:29 в с. Пищики, вул. Миру, 119В, не мав при собі та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії на вимогу працівників поліції, а також поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив ч. 1 ст. 126 КУпАП, та якого було притягнуто до відповідальності у виді штрафу в розмірі 425 грн.;
- оптичними дисками із відеозаписами від 06 жовтня 2025 року, на яких зафіксовано подію, у зв`язку з якою відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 статті 130 КУпАП, які були переглянуті і досліджені судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі у лікаря нарколога, і зазначене підтверджується переглянутими відеозаписами події, зробленими за допомогою нагрудної камери поліцейського та відеореєстратора, які є об`єктивними доказами у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи.

Як вбачається з дослідженого відеозапису, в тому числі з відеореєстратору на патрульному автомобілі (відеофайл clip-3 з диску № 2) працівники поліції переслідують на патрульному автомобілі транспортний засіб Volkswagen з номерними знаками НОМЕР_1 , який зупиняється на узбіччі та з водійського місця якого виходить чоловік (відеофайл clip-2 з диску № 2), особу якого в подальшому встановлено як ОСОБА_1 . В подальшому спілкування зафіксовано на бодікамери працівників поліції (відеофайл clip-1 з диску № 2 та відеофайл на диску № 1). На початку спілкування о 00:46 ОСОБА_1 та його пасажир повідомили працівникам поліції, що вони військові і чекають наказу. Під час спілкування працівники поліції запитали у ОСОБА_1 , чи вживав він спиртні напої, повідомили ОСОБА_1 , що підозрюють його в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, та неодноразово пропонували пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі у лікаря нарколога, на що останній не надавав чіткої відповіді, а звертався із зустрічним питанням: «На якій підставі?», або заперечуючи, що він керував транспортним засобом, або зазначаючи, що він не відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, проте відповідної згоди не надаючи, що правомірно було розцінено працівниками поліції як ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у пасивній формі, та після чергової пропозиції проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, яка мала місце о 01:14, працівник поліції повідомив про те, що відносно ОСОБА_1 буде складено протокол про адміністративне правопорушення за п. 2.5 ПДР за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 

Вищевикладене спростовує доводи захисника, що матеріали справи не містять доказів керування підзахисним транспортним засобом, відеозаписи не відображають ані зупинення транспортного засобу, ані виконання ОСОБА_1 функцій водія, а ненадання суду відповідних матеріалів відеофіксації свідчить про відсутність в справі належних доказів керування автомобілем.

Апеляційний суд враховує, що під відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння необхідно розуміти свідоме і категоричне небажання особи пройти відповідний огляд, яке базується на її внутрішньому переконанні про відсутність необхідності проходити цей огляд в силу існування певних мотивів, відомих цій особі, і може проявлятися як у активній, так і у пасивній формі.

Враховуючи, що ОСОБА_1 неодноразово відмовився від проходження відповідно до встановленого вказаними вище нормативними актами порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння у пасивній формі, працівниками поліції правомірно було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, в якому зазначено ознаки алкогольного сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Отже, суд першої інстанції вірно визнав встановленим, що сукупність наданих доказів підтверджує факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі, що підтверджує порушення ним п. 2.5 ПДР.

Докази, наявні в матеріалах справи, узгоджуються між собою, у суду першої інстанції не було підстав вважати їх неналежними або недопустимими.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що відеозаписи з бодікамер працівників поліції не є безперервними, апеляційний суд враховує таке.

У пункті 5 Розділу ІІ, пункті 1 Розділу VII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року № 1026, зазначено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції; 5) копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам. Поліцейський забезпечує належне виконання вимог цієї Інструкції.

Дійсно, відеозапис підтверджує, що камера працювала не безперервно. Разом з тим, події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 474693 від 06 жовтня 2025 року, а саме відмови ОСОБА_1 від проведення в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, зафіксовані на відеозаписі.

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, наявності підстав для притягнення його до відповідальності та на законних підставах наклав на нього стягнення, належним чином мотивувавши своє рішення.

З наявної у справі сукупності доказів вбачається, що ОСОБА_1 як особа, яка керувала транспортним засобом та у якої працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, дійсно відмовився на вимогу поліцейського пройти у встановленому законом порядку огляд з метою встановлення стану сп`яніння, і вказані обставини свідчать про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України, за що й передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги, що ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , а отже і підстави для проведення огляду, були відсутні, а відеозаписами підтверджується, що ОСОБА_1 весь час поводить себе спокійно, врівноважено, адекватно, чітко відповідає на всі питання поліцейських, виконує їх вимоги, висловлює заперечення, його поведінка цілком відповідала обстановці, ґрунтуються на особистій інтерпретації стану особи, зафіксованого на відеозаписі, і не спростовують відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, суть правопорушення та наслідки складання протоколу працівниками поліції ОСОБА_1 належним чином роз`яснені не були, апеляційний суд звертає увагу, що положеннями п. 2.5 ПДР, ст. 266 КУпАП, Порядку № 1103 та Інструкції № 1452/735 обов`язку працівника поліції роз`яснювати наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння особі, якій висунуто таку пропозицію, суть правопорушення та наслідки складання протоколу не передбачено.
При цьому, згідно п. 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

ОСОБА_1 як особа, яка пройшла відповідне навчання водінню та отримала посвідчення водія, повинен був знати та неухильно виконувати Правила дорожнього руху, в тому числі п. 2.5 щодо обов`язку водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що поліцейськими не забезпечено проведення огляду підзахисного на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, крім того, працівники поліції в нічний час склали направлення підзахисного на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння до Білоцерківської міської лікарні № 4, в якій такі огляди проводяться з 08:00 до 15:00, що виключало проведення огляду в цьому закладі охорони здоров`я, апеляційний суд зауважує, що положеннями Інструкції № 1452/735 та ст. 266 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, складання направлення на медичний огляд та долучення його до матеріалів справи про адміністративне правопорушення у випадку відмови водія від проходження такого огляду взагалі не передбачається, а тому наявність цього документу у матеріалах справи та зазначені у ньому відомості не впливають на доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у форми відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки не впливає на доведеність вини ОСОБА_1 у відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, і відсутність таких відомостей в матеріалах справи жодним чином не впливає на законність прийнятого судом рішення.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, не спростовують факту встановлення його вини в порушенні п. 2.5 ПДР та скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не є самі по собі підставою для скасування правильної та законної постанови суду, з огляду на те, що процесуальні права ОСОБА_1 були в повній мірі відновлені під час розгляду справи в суді першої інстанції та в апеляційному суді, в судах обох інстанцій ОСОБА_1 користувався професійною правничою допомогою адвоката.

Доводи захисника, що ОСОБА_1 не було забезпечено право на юридичну допомогу адвоката, відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані, з огляду на те, що відповідно до ст. 271 КУпАП захисник може брати участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення, на стадії документування адміністративного правопорушення участь захисника не є обов`язковою.

Апеляційний суд відхиляє як неспроможні доводи захисника, що оскільки матеріали справи містять постанову за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 474693 від 06 жовтня 2025 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , прийняту поліцейським Стуга Є.О., і оскільки згідно ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності за одне й же ж саме правопорушення, провадження в даній справі підлягає закриттю в силу п. 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Так, дійсно на а. с. 3 знаходиться копія документа під назвою «Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕПР1 № 474693», складеного поліцейським Стугою Є.О. 06 жовтня 2025 року, разом із тим, зміст вказаного документу фактично дублює зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 474693, в ньому відсутня резолютивна частина, якою би на ОСОБА_1 накладалось адміністративне стягнення, що не дає підстав вважати про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі зазначеної постанови.

Апеляційний суд зауважує, що згідно ст. 221, 222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, підвідомчий районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судам, а не органам Національної поліції, що унеможливлює притягнення ОСОБА_1 до юридичної відповідальності на підставі зазначеної постанови.

Враховуючи вищевикладене, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції в порушення наведених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи, розглянувши справу поверхнево, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи та не відповідають фактичним обставинам справи.

У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.

При цьому апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі.

Апеляційний суд враховує, що апеляційна скарга не містить доводів щодо міри відповідальності, призначеної судом першої інстанції, та щодо обставин, які могли бути не враховані судом при накладенні стягнення.

Наведене вказує на необґрунтованість поданої апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Отже, розглядаючи матеріали справи, суд першої інстанції дослідив належним чином зібрані докази по справі, а також з`ясував всі обставини у справі, тобто дотримався вимог ст. 251, 280 КУпАП.

Висновки, які викладені в постанові суду, відповідають матеріалам справи і фактичним обставинам події, при винесення постанови суддею було вжито заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів справи.

За таких обставин постанова судді Сквирського районного суду Київської області від 19 березня 2026 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не вбачає, у зв`язку із чим суд залишає цю постанову без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Сквирського районного суду Київської області від 19 березня 2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає

Суддя Кашперська Т.Ц.