ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
просп. Науки, 5, м. Харків, 61612, телефон/факс (057)702 10 79, inbox@lg.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року м.Харків Справа № 913/266/20(442/4369/25)
Провадження №10/913/266/20(442/4369/25)

Господарський суд Луганської області у складі судді Масловського С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи №913/266/20(442/4369/25) за позовом  ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 )
до відповідача: Публічного акціонерного товариства “Українська інноваційна компанія” (місцезнаходження: вул. Сметаніна, буд. 3-А, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404)
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (місцезнаходження: вул.Січових Стрільців, буд. 17, м.Київ, 04053)
про визнання іпотеки припиненою
в межах справи №913/266/20 за заявою кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю “ЮС-Металл” (місцезнаходження: вул. Чавдар Єлизавети, буд. 13, кв. 37, м. Київ, 02140)
до боржника Публічного акціонерного товариства “Українська інноваційна компанія” (місцезнаходження: вул. Сметаніна, буд. 3-А, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404)
про банкрутство.
Секретар судового засідання Богуславська Є.В.
У засіданні брали участь:
від позивача: адвокат Шпунт М.Б., діє на підставі ордеру № ВС1394415 від 25.08.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №000940 від 27.03.2018; 
від відповідача: адвокат Пилип В.М., ордер серії АА №1275875 від 06.02.2023, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН № 000253 від 22.12.2011.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовом до Публічного акціонерного товариства “Український інноваційний банк” в якому просить:
- визнати припиненою іпотеку квартири АДРЕСА_2 за іпотечним договором від 06.04.2011, укладеним між ПАТ “Укрінбанк” та ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Куртяк О.О. та зареєстрований в реєстрі за №581.
В обґрунтування поданого позову зазначено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_2 та набув вказане право власності в порядку спадкування зі іпотекодавцями за укладеним іпотечним договором - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка в свою чергу була спадкоємицею ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Як зазначає позивач, про смерть одного з іпотекодавця – ОСОБА_2 , відповідач достеменно знав ще в листопаді 2012, оскільки ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.11.2012 закрито провадження у справі №1306/2583/2012 за позовом ПАТ «Укрінбанк» до ОСОБА_2 , ТОВ «Злагода – М» про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині позовних вимог до ОСОБА_2 у зв?язку із смертю останнього – ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Оскільки, в порушення приписів ст.1281 Цивільного кодексу України відповідач протягом одного року від настання строку вимоги (дати смерті іпотекодавця ОСОБА_2 ) не пред?явив вимоги до спадкоємців, тим самим втратив права вимоги за договором іпотеки, а тому, на думку позивача, іпотека підлягає визнанню припиненою на підставі ч.4 ст.1281 Цивільного кодексу України.
Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.06.2025 у задоволенні заяви ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства “Український інноваційний банк” про визнання іпотеки припиненою – відмовити.
Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12.06.2025 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі №442/4369/25 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ “Український інноваційний банк” про визнання іпотеки припиненою.
Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08.07.2025 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ “Український інноваційний банк” про визнання іпотеки припиненою передано на розгляд до Господарського суду Луганської області.
Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 29.07.2025 матеріали справи №913/266/20(442/4369/25) передано на розгляд судді Масловському С.В. 
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 01.08.2025 справу №913/266/20(442/4369/25) прийнято до провадження. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Постановлено повторно провести підготовче провадження. Підготовче засідання призначено на 26.08.2025 о 13 год 45 хв. 
21.08.2025 за допомогою підсистеми «Електронний суд» до Господарського суду Луганської області від Публічного акціонерного товариства «Українська інноваційна компанія» надійшов відзив на позовну заяву без номеру від 21.08.2025, в якому відповідач проти позову заперечив, посилаючись на правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду України у постанові №761/382/21 від 25.06.2025, відповідно до яких положення статтей 1281 та 1282 Цивільного кодексу України не поширюються на правовідносини, пов?язані з переходом у спадщину майна, переданого в іпотеку для забезпечення виконання зобов?язання третьої особи, в такому випадку застосуванню підлягають норми спеціального закону – Закону України «Про іпотеку», зокрема ст.23, в якій зазначено, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.
У судовому засіданні 26.08.2025 постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання в межах строку підготовчого провадження на 24.09.2025 о 14 год 45 хв., яку відповідно до ч.5 ст. 233 ГПК України занесено до протоколу судового засідання.
У судовому засіданні 24.09.2025 постановлено ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання в межах строку підготовчого провадження на 22.10.2025 о 14 год 45 хв., яку відповідно до ч.5 ст. 233 ГПК України занесено до протоколу судового засідання.
У судовому засіданні 26.11.2025 постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання в межах строку підготовчого провадження на 10.12.2025 о 15 год 20 хв., яку відповідно до ч.5 ст. 233 ГПК України занесено до протоколу судового засідання.
10.12.2025 за допомогою підсистеми «Електронний суд» до Господарського суду Луганської області від представника ОСОБА_1 адвоката Шпунта Мар`яна Богдановича надійшло клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки рішення у даній справі може вплинути на права та обов`язки фонду.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 10.12.2025 залучено до участі у справі №913/266/20(442/4369/25) у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.
У судовому засіданні 10.12.2025 постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання в межах строку підготовчого провадження на 13.01.2026 о 15 год 20 хв., яку відповідно до ч.5 ст. 233 ГПК України занесено до протоколу судового засідання.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 13.01.2026 повідомлено учасників справи про відкладення підготовчого засідання в межах строку підготовчого провадження на 28.01.2026 о 12 год. 40 хв. 
Судове засідання, призначене на 28.01.2026 о 12 год 40 хв., не відбулось, оскільки суддя Масловський С.В. з 26.01.2026 по 30.01.2026 перебував на лікарняному у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю.
Про те, що судове засідання не відбудеться, учасників справи було повідомлено телефонограмою від 28.01.2026.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 02.02.2026 повідомлено учасників справи про призначення підготовчого засідання на 19.02.2026 о 10 год. 20 хв.
У судовому засіданні 19.02.2026 постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання в межах строку підготовчого провадження на 18.03.2026 о 12 год 40 хв., яку відповідно до ч.5 ст. 233 ГПК України занесено до протоколу судового засідання.
У судовому засіданні 18.03.2026 постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання в межах строку підготовчого провадження на 22.04.2026 о 12 год 00 хв., яку відповідно до ч.5 ст. 233 ГПК України занесено до протоколу судового засідання.
У судовому засіданні 22.04.2026 постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті 14.05.2026 об 11 год 00 хв., яку відповідно до ч.5 ст. 233 ГПК України занесено до протоколу судового засідання.
Розглянувши наявні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Луганської області,

ВСТАНОВИВ:

05.04.2011 між Публічним акціонерним товариством “Український інноваційний банк” та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №110005 про надання кредиту на споживчі цілі на умовах не відновлювальної кредитної лінії в сумі 3500000 грн 00 коп. строком по 04.04.2016 та зі сплатою 18,0% річних за користування кредитом.
В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 06.04.2011 між ПАТ "Український інноваційний банк", яке в подальшому перейменовано на ПАТ “Українська інноваційна компанія”, Товариством з обмеженою відповідальністю «Злагода – М», ОСОБА_3 ?янівною, ОСОБА_2 (іпотекодавці) було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого цей договір забезпечує виконання зобов?язань ОСОБА_5 , що випливають з кредитного договору №110005 від 05.04.2011, а також щодо відшкодування іпотекодавцям будь - яких витрат та збитків, завданих іпотекодержателю, пов?язаних зі стягненням заборгованості по кредитному договору, зверненням стягнення на предмет іпотеки, його реалізацією, утриманням, збереженням і страхуванням предмета іпотеки, включаючи судові та нотаріальні витрати, витрати на оплату винагороди залучених експертів (оцінювачів, юристів), витрати на підготовку та проведення прилюдних торгів тощо.
Відповідно до п.2 іпотечного договору для забезпечення виконання зобов?язань позичальника згідно з умовами кредитного договору, іпотекодавці передають іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, а саме:
-нежиле приміщення під АДРЕСА_3 , зареєстроване у реєстрі прав власності на нерухоме майно за №3742661 (предмет іпотеки 1);
-квартиру під АДРЕСА_2 , зареєстровану у реєстрі прав власності на нерухоме майно за №965924 (предмет іпотеки 2).
Відповідно до п.2.2. іпотечного договору предмет іпотеки 2 належить іпотекодавцю 2 ( ОСОБА_2 ) на праві власності на підставі договору купівлі -продажу квартири, посвідченого Панкевичем Р.І., державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори, 28.12.2002 за №2-2943, право власності іпотекодавця 2 на яку зареєстровано у Дрогобицькому державному комунальному міжміському бюро технічної інвентаризації у книзі 37 за номером запису 10316, у реєстрі прав власності на нерухоме майно за №965924, що підтверджується відміткою Дрогобицького державного комунального міжміського бюро технічної інвентаризації від 03.01.2003.
Відповідно до п.2.4 іпотечного договору згідно витягу реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 06.04.2011 за №29574368, вартість предмета іпотеки 2 становить 35199 грн 00 коп.
Розділом 5 іпотечного договору сторони погодили умови виникнення та припинення іпотеки, зокрема іпотека припиняється у разі припинення зобов?язання, забезпеченого іпотекою за цим договором; реалізації предмета іпотеки відповідно до умов договору; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання договору недійсним; знищення (втрата) предмета іпотеки, якщо іпотекодавці не відновили його; з інших підстав, передбачених чинним законодавством України (п.5.2. іпотечного договору).
Відповідно до п.9.1 іпотечного договору, договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання позичальником зобов?язань за кредитним договором та цим договором. Закінчення строку дії договору не звільняє сторін від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.
Вказаний договір посвідчено 06.04.2011 Куртяк О.О., приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області та зареєстрований в реєстрі за №581.
Відповідно до ст.73 Закону України «Про нотаріат» приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_6 , до виконання, припинення чи розірвання іпотечного договору, накладено заборону на відчуження зазначеного в договорі майна – квартири під АДРЕСА_2 , зареєстрованої у реєстрі прав власності на нерухоме майно за №965924, яке належить ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 – дід позивача, про що надано копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 28.07.2012, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Дрогобичу Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 - баба позивача, про що надано Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 07.11.2019, виданим Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до якої зокрема входить квартира під АДРЕСА_2 , що належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 28.12.2002 приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Панкевичем Р.І.
Позивачем зазначено про набуття вказаного нерухомого майна, що було предметом іпотеки в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , про що надано Інформаційну довідку зі спадкового реєстру від 17.02.2020 та Витяг про реєстрацію спадкової справи №05/2020.
Звертаючись до суду з поданим позовом, позивачем зазначено про припинення іпотеки на підставі ч.4 ст.1281 Цивільного кодексу України, оскільки після смерті ОСОБА_2 – 27.07.2012 банк в порушення приписів ст.1281 Цивільного кодексу України не пред?явив вимоги до спадкоємців, тим самим взагалі втратив право вимоги за іпотечним договором.
13.07.2016 на позачергових загальних зборах акціонерів Публічного акціонерного товариства “Український інноваційний банк”, було прийнято рішення про затвердження Статуту товариства в новій редакції, рішення про зміну назви товариства на Публічне акціонерне товариство “Укрінком”.
28.03.2017 рішенням позачергових загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства “Укрінком”, змінено найменування товариства як юридичної особи з Публічного акціонерного товариства “Укрінком” на “Публічне акціонерне товариство “Українська інноваційна компанія”, затверджено статут в новій редакції.
Відомості про це були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ідентифікаційний код суб`єкта підприємницької діяльності в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань – 05839888, тобто такий самий, як у ПАТ “Укрінбанк”.
Відповідно до висновку викладеному у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №826/14033/17 від 09.08.2019, ПАТ “Укрінбанк” та ПАТ "Укрінком" є тією ж юридичною особою, яке довело свою ідентичність та безперервність юридичної особи.
Судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 16.10.2024 у справі №913/266/20 зазначає, що неодноразові рішення органу управління ПАТ “Український інноваційний банк” про внесення відповідних змін щодо зміни назви, місцезнаходження акціонерного товариства, нової редакції статуту, видів діяльності товариства та призначення органів управління, не є реорганізацією в розумінні банківського законодавства і не впливають на обсяг прав та обов`язків цією юридичної особи, які виникли раніше у зв`язку із здійсненням нею банківської діяльності в межах своєї спеціальної правосуб`єктності як банківської установи, оскільки внаслідок цього не створився новий учасник правовідносин, а отже ПАТ “Укрінбанк” та ПАТ “Українська інноваційна компанія” є однією й тією ж юридичною особою, з одним й тим самим ідентифікаційним кодом 05839888.
Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Частиною 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України) встановлено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Відповідно до статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
За змістом частини першої статті 575 Цивільного кодексу України іпотека є окремим видом застави нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.
За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання (частина перша статті 7 Закону України "Про іпотеку").
Відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Статтею 17 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст.23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.
Особа, до якої перейшло право власності (право господарського відання, спеціальне майнове право) на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки.
Якщо право власності (спеціальне майнове право) на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.
У разі видачі заставної перехід права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки не допускається до повного задоволення вимоги за заставною, крім переходу права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки в порядку спадкування чи правонаступництва.
Вимоги частин першої - четвертої цієї статті не застосовуються, якщо на момент переходу від іпотекодавця до іншої особи спеціального майнового права на майбутній об`єкт нерухомості, що є предметом іпотеки, у Державному реєстрі прав на нерухоме майно була відсутня інформація про обтяження спеціального майнового права на майбутній об`єкт нерухомості іпотекою, і така особа не знала і не могла знати про наявність іпотеки. У такому разі задоволення вимоги іпотекодержателя може здійснюватися за рахунок іншого майна боржника.
Відповідно до положень статті 1281 Цивільного кодексу України (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Статтею 1282 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане 
спадкоємцям у натурі. 
Зі змісту наведених вище статей вбачається, що вони стосуються правовідносин, за яких сторона основного зобов?язання помирає, а її майно переходить до інших осіб – спадкоємців, які разом з цим майном набувають невиконане особисте боргове (грошове) зобов?язання спадкодавця, яке обмежується вартістю успадкованого майно.
На відміну від правовідносин майнового поручительства, на цьому етапі таке майно не розглядається основним засобом погашення зобов?язання. На противагу іпотечному майну, зазначене спадкове майно може не містити обтяжень кредитора, а самі спадкоємці набуваючи таке вільне від обтяжень майно та мирно володіючи ним, можуть не знати про боргові зобов?язання спадкодавця.
Своєю чергою кредитор має проявити обачність і заявити про свої вимоги до спадкоємців протягом розумного строку, який визначає стаття 1281 Цивільного кодексу України, при цьому положення ст.1282 Цивільного кодексу України гарантують спадкоємцеві право залишити собі спадкове майно, виплативши його еквівалент, і лише в разі незадоволення своїх грошових вимог кредитор вправі розпочати процес звернення стягнення на це майно.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 14 липня 2020 року у справі № 8-р/2020 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин першої, другої статті 23 Закону України «Про іпотеку» роз`яснив, що іпотека обмежує такий елемент права власності, як право розпорядження нерухомим майном, яке є предметом іпотечного договору. Зазначений вид забезпечення виконання зобов`язання передбачає стимулювання боржника до належного виконання зобов`язання та запобігання негативним наслідкам, що настають у разі порушення ним свого зобов`язання. У разі порушення боржником свого зобов`язання до особи, яка передала в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання такого зобов`язання, можуть бути застосовані заходи цивільно-правової відповідальності у виді звернення стягнення на предмет іпотеки. Особливістю цього виду забезпечення виконання зобов`язання є те, що обтяження майна іпотекою відбувається незалежно від зміни власника такого майна, тому стосовно кожного наступного власника іпотечного майна виникають ризики настання відповідальності перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання, зокрема звернення стягнення на предмет іпотеки.
Таким чином, обов`язки іпотекодавця, коли він є третьою особою в основному правовідношенні, мають виключно майновий характер, а не особистий. З цього слідує, що спадкоємці такого іпотекодавця успадковують не борг, а лише обтяження, яке слідує за цим майном.
У цьому й проявляється особливий статус майнового поручителя, який особисто не вступає у боргові зобов`язання, а гарантує належне виконання іншою особою - боржником цих зобов`язань своїм майном, яке він чітко визначає в іпотечному договорі, а звернення стягнення на це майно припиняє його подальшу участь у зазначених зобов`язаннях.
Наведене вище співвідноситься з нормами частини третьої статті 23 Закону України «Про іпотеку», за якими якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, то такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.
Враховуючи вищевикладене, норми статтей 1281, 1282 Цивільного кодексу України зокрема щодо необхідності пред?явлення кредитором вимоги у визначений строк, так і щодо порядку виконання спадкоємцями зобов?язання, не поширюються на правовідносини, які виникають у зв?язку з переходом спадкування майна, яке майновий поручитель передав в іпотеку задля забезпечення виконання зобов?язань третьою особою, відмінною від особи іпотекодавця.
У цій ситуації іпотека є дійсною для набувача відповідного майна, який набуває статус іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов?язки за іпотечним договором. Описані обставини регулюються нормами Закону України «Про іпотеку», які є спеціальними та підлягають застосуванню у цих правовідносинах.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2025 у справі №761/382/21.
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.
Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст.86 Господарського процесуального кодексу України).
Господарським судом встановлено, що в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 06.04.2011 між ПАТ "Український інноваційний банк", яке в подальшому перейменовано на ПАТ “Українська інноваційна компанія”, Товариством з обмеженою відповідальністю «Злагода – М», ОСОБА_3 ?янівною, ОСОБА_2 (іпотекодавці) було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого цей договір забезпечує виконання зобов?язань ОСОБА_5 , що випливають з кредитного договору №110005 від 05.04.2011; предметом іпотеки зокрема є нерухоме майно, а саме:
-квартира під АДРЕСА_2 , що належала ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі -продажу квартири, посвідченого Панкевичем Р.І., державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори, 28.12.2002 за №2-2943, право власності іпотекодавця 2 на яку зареєстровано у Дрогобицькому державному комунальному міжміському бюро технічної інвентаризації у книзі 37 за номером запису 10316, у реєстрі прав власності на нерухоме майно за №965924, що підтверджується відміткою Дрогобицького державного комунального міжміського бюро технічної інвентаризації від 03.01.2003.
Відповідно до ст.73 Закону України «Про нотаріат» приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Куртяк О.О., до виконання, припинення чи розірвання іпотечного договору, накладено заборону на відчуження зазначеного в договорі майна – квартири під АДРЕСА_2 , зареєстрованої у реєстрі прав власності на нерухоме майно за №965924, яке належить ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 – дід позивача, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 28.07.2012, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Дрогобичу Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області.
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 - баба позивача, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 07.11.2019, виданим Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, та копію Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №59053251 від 17.01.2020.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до якої зокрема входить квартира під АДРЕСА_2 , що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №59053251 від 17.01.2020.
Також, господарським судом встановлено, що за ОСОБА_1 визнано право власності на квартиру під АДРЕСА_2 , загальною площею 41,8кв.м, житловою - 28,6кв.м, з господарськими будівлями літ. «Б» площею 8,9кв.м, літ. «Б1» площею 8,7кв.м, літ. «Г» площею 8,5кв.м. гаражем з господарськими приміщеннями літ. «Д» загальною площею 90,2 кв, у порядку спадкування за законом після смерті баби, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі №442/5433/20 від 17.09.2020, а також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна№429944950 від 04.06.2025.
Крім того, судом встановлено, що відповідно до ст.73 Закону України «Про нотаріат» приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Куртяк О.О., до виконання, припинення чи розірвання іпотечного договору, накладено заборону на відчуження зазначеного в договорі майна – квартири під АДРЕСА_2 , зареєстрованої у реєстрі прав власності на нерухоме майно за №965924, яке належить ОСОБА_2 .
Судом враховано, що вищезазначений запис щодо заборони на відчуження нерухомого майна відсутній в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна, оскільки право власності на спірне майно виникло у ОСОБА_2 до 2013 року, в свою чергу Державний реєстр речових прав почав функціонувати лише 01.01.2023 на підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України» від 11.02.2010.
Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек.
Відомості про речові права, обтяження речових прав, що містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав, використовуються як актуальні виключно в разі, якщо відомості про право власності на відповідне нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва не внесені до Державного реєстру прав, а відомості про інші речові права, відмінні від права власності, та/або обтяження речових прав не внесені та не припинені в Державному реєстрі прав (абз.3 ч.5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).  
З урахуванням викладеного, оскільки ОСОБА_1 є спадкоємцем іпотекодавця - ОСОБА_3 ?янівни, яка не є боржником у розумінні статті 1281 Цивільного кодексу України, господарський суд відхиляє доводи позивача про необхідність застосування положень ст.1281 Цивільного кодексу України щодо припинення іпотеки, як такі, що спростовуються висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.06.2025 у справі №761/382/21, тому застосуванню у вказаних правовідносинах підлягають положення статті 23 Закону України «Про іпотеку», якими встановлено дійсність іпотеки для набувача відповідного нерухомого майна у порядку спадкування.
За таких обставин, оскільки в силу положень ст. 23 Закону України «Про іпотеку» іпотека у зв`язку з фактом набуття її предмета у власність спадкоємцем боржника-іпотекодавця не припиняється, господарський суд дійшов висновку, що вимога ОСОБА_1 про визнання іпотеки припиненою не законною, обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору у зв`язку з відмовою у позові покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд –
ВИРІШИВ:
1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства “Українська інноваційна компанія”, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання іпотеки припиненою
– відмовити.

2. Витрати зі сплати судового збору покласти на позивача.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1  (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).
Відповідач: Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" (місцезнаходження: вул. Сметаніна, буд. 3-А, м.Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404, ідентифікаційний код юридичної особи 05839888).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (місцезнаходження: вул.Січових Стрільців, буд. 17, м.Київ, 04053, ідентифікаційний код юридичної особи 21708016).

Повне рішення складено 26.05.2026.

Суддя Сергій МАСЛОВСЬКИЙ