Справа № 441/2626/24 Головуючий у 1 інстанції: Перетятько О.В. 
Провадження № 22-ц/811/3365/25 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 травня 2026 року м. Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., 
секретаря – Хоцяновича О.В., 
з участю: представника відповідача ОСОБА_1 –
ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на додаткове рішення Городоцького районного суду Львівської області від 08 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення в житлове приміщення,

встановив:
У жовтні 2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати ОСОБА_1 не чинити йому перешкод у користуванні власністю, а саме: 1/2 частиною житлового будинку з господарськими спорудами та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , та вселити його у вказану частину будинку.
22.05.2025 року стороною позивача заявлено клопотання про залишення позову без розгляду.
Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 22 травня 2025 року вказаний позов ОСОБА_3 залишено без розгляду.
29.05.2025 року відповідач ОСОБА_1 в особі свого представника – адвоката Шкарупської-Баранової Н.Б., подала заяву про відшкодування понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 18000 грн., на підтвердження чого надала: договір №08/25 про надання правничої допомоги від 29.01.2025 року; акт виконаних робіт від 22.05.2025 року, згідно з яким вартість підготовки відзиву на позовну заяву становить 10000 грн. (5 год.), представництво в судових засіданнях – 6000 грн. (2 засідання), підготовка процесуальних документів – 2000 грн. (1 год. 30 хв.), та квитанцію про оплату послуг на суму 18000 грн. 
Сторона позивача ОСОБА_3 заперечила вказані судові витрати, заявляючи про їх неспівмірність та безпідставність.
Додатковим рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 08 вересня 2025 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 18000 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Додаткове рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_3 , просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10000 грн.
Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню, зокрема, з тих підстав, що судом не було враховано, що заявлена сума 18000 грн. є неспівмірною з ринковими цінами адвокатських послуг у відповідності до вимог ч.4 ст.137 ЦПК України, також не враховано правових висновків Верховного Суду при вирішенні даного питання.
Зокрема, зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. 
Додає, що Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц). 
За позицією позивача, ураховуючи, що позов залишено без розгляду, можна стверджувати, що є наявність підстав для часткового задоволення заяви про відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, зокрема, у розмірі 10000 грн, оскільки такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, обгрунтованості, розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи, її складності, необхідних процесуальних дій сторони.
В судове засідання апеляційного суду 05.05.2026 року позивач не з`явився, його представник подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю в іншій справі, однак, наведені причини неявки колегією суддів не визнані поважними, тому, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, справу розглянуто у його відсутності.
Ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 14.05.2026 року о 12:50.
Заслухавши пояснення сторони відповідача в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Згідно з частиною п`ятою статті 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необгрунтованих дій позивача.
Стягуючи з позивача на користь відповідачки понесені нею витрати на правничу допомогу, суд першої інстанції не зазначав у рішенні, в чому полягали необгрунтовані дії позивача, позаяк, в силу вимог частини п`ятої статті 142 ЦПК України саме по собі залишення позовної заяви без розгляду не тягне за собою автоматичного стягнення судових витрат.
Однак, позивач в цій частині не оскаржує судове рішення, а лише не погоджується з розміром присуджених з нього судових витрат, тому, відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції лише в оскаржуваній частині.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК).
Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19), з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 року у справі №9901/350/18 (провадження №11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12.09.2019 року, постанові від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18 (провадження №12-171гс19), постанові від 26.05.2020 року у справі №908/299/18 (провадження №12-136гс19), постанові від 08.06.2021 року у справі №550/936/18 (провадження №14-26цс21) та постанові від 08.06.2022 року у справі №357/380/20 (провадження №14-20цс22).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правничу допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені нормами процесуального законодавства, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Подібний правовий висновок викладено у додатковій постанові Верховного Суду від 19.01.2023 року у справі №345/136/18.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ), зокрема, в рішенні від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії», щодо судових витрат зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція) суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання розподілу судових витрат суд першої інстанції в повній мірі не дотримався наведених вище норм процесуального права, стягнувши з позивача на користь відповідачки усі понесені нею витрати на правничу допомогу в розмірі 18000 грн., оскільки такі є необгрунтовано завищеними, зокрема, в частині визначення вартості складання відзиву на позовну заяву – 10000 грн., який не є об`ємним, а справа – не є складною. 
Тому, враховуючи, що спір в даній справі по суті не вирішувався, а позовна заява позивача за його клопотанням залишена без розгляду, справа не є складною і за обсягом матеріалів не є об`ємною, колегія суддів доходить висновку про стягнення з позивача на користь відповідачки 10000 грн. витрат на правничу допомогу – в розмірі, який визнається позивачем.
На переконання колегії суддів, за встановлених і наведених вище обставин, такий розмір буде відповідати критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та результатів її розгляду.
Враховуючи те, що з наведеної вище підстави оскаржуване рішення підлягає зміні лише в частині визначення розміру стягуваних судових витрат і не може бути скасоване в повному обсязі, тому апеляційну скаргу позивача необхідно задовольнити частково. 
Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

ухвалив:
апеляційну скаргу  ОСОБА_3 задовольнити частково.
Додаткове рішення Городоцького районного суду Львівської області від 08 вересня 2025 року в частині визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , змінити, зменшивши його до 10000 (десяти тисяч) гривень.
В решті додаткове рішення – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухваленняя, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 14 травня 2026 року. 

Головуючий       С.М. Бойко

Судді:        С.М. Копняк

А.В. Ніткевич