УКРАЇНА
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
справа № 361/9121/25
провадження № 2/361/3295/25
21.05.2026
РІШЕННЯ
(Заочне)
Іменем України 

21 травня 2026 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі: 
головуючого судді	Петришин Н.М.,	
за участю секретаря	Гриценко А.М.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -
в с т а н о в и в:
Стислий виклад позиції позивача
У серпні 2025 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 19 липня 2024 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 позику у розмірі 55 300 гривень та 2200 доларв США, що за офіційним курсом НБУ на день подачі позову становить 91 938 гривень. Так, всього позивач надав відповідачу 147 238 гривень. Відповідач ОСОБА_2 власноруч написав розписку і отримав кошти та мав їх повернути до 19 липня 2025 року. Однак, свої зобов`язання відповідач не виконав, на звернення позивача щодо повернення коштів відповідач не реагує. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 172 268 гривень 46 копійок, з яких: 147 238 гривень – основна сума боргу, 25 030,46 гривень – пеня, визначена розпискою, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1722,69 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 30 000 гривень.
Заяви, інші процесуальні дії у справі
Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Базик О.П. заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України.
Обставини справи, що встановлені судом
Згідно розписки від 19 липня 2024 року, ОСОБА_2 отримав у борг від ОСОБА_1 суму грошових коштів у розмірі 55 300 гривень і 2200 доларів США. 
За змістом розписки,  ОСОБА_2 зобов`язався повернути борг до 19 липня 2025 року. У разі прострочення повернення боргу, зобов`язався виплатити штраф у розмірі 1 відсоток від суми боргу за кожен день прострочення. 
Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини
У відповідності до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.
Згідно з ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
За правилами ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У Постанові Верховного Суду від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16-ц зроблено наступний правовий висновок щодо розписки як договору позики: договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.
У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 у справі № 6-1967цс15 та постанові Верховного Суду від 08 липня 2019 року у справі провадження № 61-20376св18.
Судом встановлено, що  ОСОБА_2 надав позивачу ОСОБА_1 розписку від 19 липня 2024 рокупро те, що вона отримав грошові кошти у розмірі 55 300 гривень і 2200 доларів США, зобов`язався повернути кошти у повному обсязі до 19 липня 2025 року. У разі прострочення повернення боргу,  ОСОБА_2 зобов`язався виплатити штраф у розмірі 1 відсоток від суми боргу за кожен день прострочення.
Таким чином, суд, встановивши справжню правову природу розписки, приходить до висновку, що укладення між позивачем ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 договору позики, відбулося.
Доказів на підтвердження повернення  ОСОБА_2 всієї суми боргу за вищевказаною розпискою, чи заперечень щодо факту укладення такої розписки, суду не надано і судом не встановлено.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги в ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і підтверджуються належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. 
Таким чином, стягненню з   ОСОБА_2  на користь   ОСОБА_1  грошові кошти за розпискою від 19 липня 2024 року у розмірі 172 268 гривень 46 копійок, з яких: 147 238 гривень – основна сума боргу, 25 030,46 гривень – сума, передбачена розпискою як штрафні санкції за невиконання умов договору позики.
Щодо судових витрат.
Відповідно до платіжної інструкції від 05.08.2025, позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 1 722,69 гривень.
Крім того, позивачу   ОСОБА_1  надавалася правова допомога адвокатом Базик О.П. й вартість наданих адвокатом послуг склала 30 000 гривень.
За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1722 гривні 69 копійок, а також витрати на правову допомогу у розмірі 30 000 гривень.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 527, 530, 533, 610, 611, 1046, 1048, 1049 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, - 
в и р і ш и в :
Позов задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1  грошові кошти за розпискою від 19 липня 2024 року у розмірі 172 268 (сто сімдесят дві тисячі двісті шістдесят вісім) гривень 46 копійок, з яких: 147 238 гривень – основна сума боргу, 25 030,46 гривень – пеня.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1  судовий збір у розмірі 1722 (одна тисяча сімсот двадцять дві) гривні 69 копійок, а також витрати на правову допомогу у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо заяву про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу не було подано.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Наталія ПЕТРИШИН