СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 червня 2026 року Справа № 480/9804/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/9804/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач), в якій просить: 
1. Визнати протиправною бездіяльність Держаної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України, що полягає у невиплаті ОСОБА_1 компенсації сум податку з доходів фізичних осіб при виплаті додаткової винагороди, відповідно до рішення Другого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2024 по справі №480/2289/23.
2. Зобов`язати Державну установу «Центр пробації» Міністерства юстиції України виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію суми податку на доходи фізичних осіб, утриманого з нарахованої та виплаченої додаткової винагоди, на виконання рішення Другого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2024 по справі №480/2289/23, в сумі 17344,29 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13.08.2024 на виконання рішення Другого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2024 у справі №480/2289/23 відповідачем виплачено позивачу додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 за період з 24.02.2024 по 01.06.2024 в сумі 77517,50 грн. Однак, відповідно до розрахунку Державної установи «Центр пробації» від 31.10.2024 №264/А-271/8/Ян-24 за період з 24.02.2024 по 01.06.2024 позивачу було нараховано 96357,15 грн. З вказаної суми було проведено наступні утримання: податок з доходів фізичних осіб у сумі 17344,29 грн. та військовий збір в сумі 1445,36 грн. Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо виплати додаткової винагороди відповідно до рішення Другого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2024 у справі №480/2289/23 в сумі 77517,50 грн. без одночасної компенсації податку з доходів фізичних осіб у сумі 17344,29 грн., оскільки має право на таку компенсацію на підставі пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Представник відповідача через систему "Електронний суд" подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, зазначивши, що додаткова винагорода носить тимчасовий характер, а її виплата зумовлена виконанням службових обов`язків в обставинах військової агресії російської федерації проти України. Додаткова винагорода є компенсаційною виплатою, та не є видом грошового забезпечення, яке виплачується особам начальницького складу уповноважених органів з питань пробації за період проходження служби в Центрі пробації під час дії воєнного стану. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.09.2023 у справі № 420/6607/22. Позивач посилається на постанову Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 «Про затвердження Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу» (далі - постанова КМУ № 44) неправомірно, оскільки цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація). Відповідач наголошує, що розгляд справи № 480/2289/23 здійснювався після звільнення позивача зі служби в Державній установі «Центр пробації», а отже станом на дату винесення рішення позивач не проходив службу в уповноваженому органі з питань пробації, на не був особою рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, в розумінні постанови КМУ № 44. Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволенні позову.
Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він з аргументами відповідача не погодився, наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у позовній заяві.
У зв`язку зі звільненням ОСОБА_2 з посади судді Сумського окружного адміністративного суду на підставі Указу Президента України №958/2025 від 13 грудня 2025 року та наказу голови Сумського окружного адміністративного суду від 08.01.2026 № 5-ОС, на підставі розпорядження керівника апарату від 13.01.2026 №198 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №480/9804/24.
Програмою "Діловодство спеціалізованого суду" дану справу було розподілено судді Павлічек В.О. 
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду справу № 480/9804/24 прийнято до провадження судді Павлічек В.О.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
У період з 20.08.2004 по 20.02.2023 ОСОБА_1 проходила службу на різних посадах в органах Державної кримінально-виконавчої служби України.
Відповідно до наказу директора Державної установи «Центр пробації» №71/к від 23.01.2023 року позивача звільнено з органів ДКВС України з посади начальника Сумського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області, за пунктом 5 статті 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» та пунктом 4 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).
Про вищевказані обставини зазначено у позовній заяві та не заперечувались представником відповідача у письмовому відзиві на позовну заяву, а тому не підлягають доказуванню в силу приписів ч. 1 ст. 78 КАС України.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20.11.2023 у справі № 480/2289/23, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2024, адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії – задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Державної установи “Центр пробації” Міністерства юстиції України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 30 000, 00 грн. щомісячно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 за період з 24.02.2022 по 01.06.2022. Зобов`язано Державну установу “Центр пробації” Міністерства юстиції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 30 000, 00 грн. щомісячно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 за період з 24.02.2022 по 01.06.2022. У задоволенні інших вимог - відмовлено.
На виконання вищевказаного рішення суду Державною установою "Центр пробації" Міністерства юстиції України нараховано ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 за період з 24.02.2022 по 01.06.2022 у загальному розмірі 96357,15 грн., утримано із вказаної суми податок з доходів фізичних осіб у сумі 17344,29 грн. та військовий збір в сумі 1445,36 грн., у зв`язку з чим сума до виплати склала 77567,50 грн., що підтверджується відповідним розрахунком, підписаним начальником відділу фінансування, бухгалтерського обліку та звітності - головним бухгалтером Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України Ларисою Чубою (а.с. 9).
При цьому, компенсація суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого із суми додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 за період з 24.02.2022 по 01.06.2022, позивачу не нараховувалась і не виплачувалась, що не заперечував представник відповідача у відзиві на позовну заяву.
Позивач, не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податків з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового, начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 при виплаті додаткової винагороди на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.11.2023 у справі № 480/2289/23, звернулась до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.
Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 168.5 статті 168 ПК України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація) визначені Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (далі Порядок № 44).
Згідно із пунктом 2 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Зазначена в абзаці першому цього пункту грошова компенсація також виплачується іноземцям та особам без громадянства, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця.
Пунктом 3 Порядку № 44 передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».
Згідно із пунктами 4-5 Порядку № 44 виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Виходячи із системного аналізу цих норм, суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат їх доходів. Виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою військовослужбовцям грошового забезпечення та виплачується установами, що утримують військовослужбовців за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
З аналізу наведених норм вбачається, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат їх доходів, виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення та виплачується установами, що утримують військовослужбовців за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Таким чином, у відповідача наявний обов`язок з виплати позивачу грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, на суму, що була виплачена на виконання рішення суду від 20.11.2023 у справі № 480/2289/23.
Виплату грошової компенсації податку на доходи фізичних осіб одночасно з виплатою відповідної суми відповідач не здійснив.
Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо відсутності підстав для виплати позивачу грошової компенсації податку з доходів фізичних осіб, оскільки виплати, з яких утримано податок, не є грошовим забезпеченням і їх здійснення відбулося на виконання рішення суду, тобто такі виплати не пов`язані з виконанням обов`язків несення служби, так як з аналізу приписів пункту 168.5 статті 168 ПК України слідує, що компенсації підлягає сума податку на доходи фізичних осіб, яка утримана не тільки з грошового забезпечення, а й з грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, тобто для виплати військовослужбовцю компенсації податку з доходів фізичних осіб немає значення чи є виплачені суми складовими грошового забезпечення, чи не є такими складовими та чи виплачені вони під час проходження військової служби чи після звільнення зі служби на виконання судового рішення.
Вказана правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 825/761/17, від 22.06.2018 у справі № 812/1048/17.
За змістом Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Як вбачається з матеріалів справи, компенсація ПДФО у розмірі 18 % позивачу не відшкодована, при виплаті додаткової винагороди на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.11.2023 у справі № 480/2289/23.
Суд зазначає, що відповідно до пункту 2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, військовослужбовцям виплачується грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, утриманих із грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Зазначена компенсація має обов`язковий характер та виплачується одночасно з виплатою відповідного доходу в розмірі утриманого податку.
Як установлено судом, відповідачем при виконанні рішення суду від 20.11.2023 у справі № 480/2289/23 було утримано з позивача податок з доходів фізичних осіб, однак компенсацію зазначених сум позивачу не нараховано та не виплачено.
З огляду на наведене, порушене право позивача, в даному випадку, підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податків з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового, начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, в сумі 17344,29 грн., утриманого при виплаті додаткової винагороди на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.11.2023 у справі № 480/2289/23.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.
Підстави для відшкодування судових витрат у порядку ст. 139 КАС України відсутні. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної установи "Центр пробації" Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Держаної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України, що полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, утриманого при виплаті додаткової винагороди на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.11.2023 у справі № 480/2289/23.
Зобов`язати Державну установу «Центр пробації» Міністерства юстиції України (вул. Юрія Іллєнка, 81, м. Київ, 04050, ідентифікаційний код 41847154) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) грошову компенсацію суми податку на доходи фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податків з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового, начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, в сумі 17344,29 грн., утриманого при виплаті додаткової винагороди на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.11.2023 у справі № 480/2289/23. 
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   В.О. Павлічек