Справа № 950/1164/26
Номер провадження 3/950/562/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 липня 2026 року м.Лебедин
Суддя Лебединського районного суду Сумської області Бакланов Р. В., 
розглянувши матеріали, які надійшли з ВП №3 СРУП ГУ НП України в Сумській області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:

До Лебединського районного суду Сумської області з ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 649830, складений 25 квітня 2026 року о 17 год 48 хв 10 с поліцейським ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області старшим сержантом поліції Кротченком Максимом Ігоровичем стосовно ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що місцем його складання зазначено: Сумська область, Сумський район, м. Лебедин, вул. Сумська, 136. Особу, щодо якої складено протокол, встановлено за посвідченням водія НОМЕР_1 . У протоколі зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом HYUNDAI H200, державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить йому на праві власності. 
За фабулою, викладеною у протоколі, 25 квітня 2026 року о 17 год 22 хв у м. Лебедин по вул. Сумській, 136 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом HYUNDAI H200, н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода, почервоніння очей. Також у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager 0359, а також від проходження медичного огляду в КНП «Лебединська лікарня» нібито в установленому законом порядку категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. 
Як зазначено в протоколі, відповідальність за такі дії передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Свідки чи потерпілі під час складання протоколу не залучалися. У графі щодо технічного засобу відеозапису зазначено № 12447. До протоколу додано: направлення, рапорт, відеозапис із нагрудного портативного відеореєстратора № 12447. Також у протоколі наявні відмітки щодо роз`яснення особі прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, а також щодо ознайомлення з місцем і часом розгляду справи. 
ОСОБА_1 заперечував наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та просив провадження у справі закрити, посилаючись на істотні порушення процедури оформлення матеріалів. Зокрема, зазначав, що під час складання протоколу йому фактично не були роз`яснені права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, належним і зрозумілим чином не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а наданий до суду відеозапис не відображає, як саме складався протокол про адміністративне правопорушення та чи були дотримані вимоги закону під час оформлення матеріалів.
Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, додані до нього матеріали, відеозапис із нагрудного портативного відеореєстратора, оцінивши доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Отже, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду суд має встановити сукупність таких юридично значущих обставин: особа керувала транспортним засобом; у поліцейського були законні підстави вважати, що така особа перебуває у стані сп`яніння; особі було належним чином запропоновано пройти огляд у порядку, визначеному законом; особі були роз`яснені її права та процесуальні наслідки відмови; відмова була чіткою, усвідомленою, добровільною та належним чином зафіксованою.
Згідно з п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. Суд звертає увагу, що наведена норма встановлює обов`язок водія пройти огляд саме в установленому порядку, а тому для кваліфікації дій особи за ч. 1 ст. 130 КУпАП недостатньо лише формального зазначення у протоколі про відмову. Необхідним є доведення того, що поліцейським було дотримано всю процедуру пропонування та проведення такого огляду.
Відповідно до ст. 266 КУпАП, особи, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, підлягають відстороненню від керування транспортними засобами та огляду на стан сп`яніння. Огляд водія проводиться поліцейським із використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду застосовуються технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості їх застосування огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи на проведення огляду поліцейським або незгоди з його результатами огляд проводиться в закладі охорони здоров`я. Огляд, проведений із порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. За змістом ст. 251 КУпАП, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на основі яких суд встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення містить формальне посилання на відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. Разом з тим протокол сам по собі не містить достатніх відомостей про те, у який спосіб особі було запропоновано пройти огляд, чи було роз`яснено порядок такого огляду, чи повідомлено про можливість пройти огляд на місці або в закладі охорони здоров`я, чи було забезпечено реальну можливість пройти такий огляд, а також чи була відмова особи однозначною і усвідомленою.
Суд приходить до висновку, що протокол про адміністративне правопорушення у цій справі є процесуальним документом, у якому зафіксовано позицію працівника поліції щодо обставин події. Водночас такий протокол не має наперед установленої доказової сили і підлягає оцінці судом разом з іншими доказами. Саме тому формальне зазначення у протоколі про порушення п. 2.5 ПДР України не звільняє суд від обов`язку перевірити, чи справді була дотримана процедура, визначена ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв для проведення огляду та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв ознак сп`яніння.
Оцінюючи відеозапис із нагрудного портативного відеореєстратора № 12447, суд зазначає, що відеофіксація у справах цієї категорії має істотне значення, оскільки саме вона повинна підтверджувати не лише факт спілкування поліцейського з водієм, а й послідовність процесуальних дій: виявлення ознак сп`яніння, відсторонення від керування, роз`яснення прав, пропозицію пройти огляд, роз`яснення порядку огляду, фіксацію згоди чи відмови, а також складання відповідних процесуальних документів.
Наданий суду відеозапис не відображає процесу складання протоколу про адміністративне правопорушення. З нього неможливо встановити, чи були ОСОБА_1 фактично роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, чи було йому надано можливість скористатися правовою допомогою, подати пояснення, зауваження або клопотання, чи було належно роз`яснено порядок проходження огляду, а також чи була його відмова від огляду зафіксована відповідно до вимог закону.
Суд окремо звертає увагу, що відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою адвоката, виступати рідною мовою та користуватися послугами перекладача, якщо вона не володіє мовою, якою ведеться провадження, а також оскаржити постанову у справі. При складенні протоколу особі мають бути роз`яснені її права й обов`язки, про що робиться відповідна відмітка у протоколі.
Суд виходить з того, що право особи на захист не може вважатися забезпеченим лише внаслідок формального зазначення в протоколі про роз`яснення прав. Реальне роз`яснення прав повинно бути таким, щоб особа фактично зрозуміла свій процесуальний статус, характер обвинувачення, можливі наслідки притягнення до відповідальності та способи захисту. У справах за ст. 130 КУпАП це має особливе значення, оскільки санкція цієї статті передбачає істотне втручання у майнові права особи та обмеження спеціального права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст. 63 Конституції України, особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів. Згідно зі ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Суд приходить до висновку, що зазначені конституційні гарантії підлягають застосуванню під час розгляду цієї справи, оскільки провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП має каральний характер, а наслідком притягнення особи до відповідальності є застосування істотного адміністративного стягнення.
Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. У справі «Лучанінова проти України» ЄСПЛ зазначив, що провадження у справах про адміністративні правопорушення, які за своєю природою та суворістю санкції мають каральний і стримувальний характер, можуть вважатися такими, що належать до «кримінального обвинувачення» у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Отже, у таких провадженнях особі мають бути забезпечені основоположні гарантії справедливого судового розгляду, зокрема право знати суть обвинувачення, право на захист, право не свідчити проти себе та право на оцінку доказів незалежним і безстороннім судом.
У справі «Карелін проти росії» Європейський суд з прав людини наголосив, що суд не повинен фактично підміняти сторону обвинувачення та самостійно відшукувати або формулювати докази винуватості особи. У контексті цієї справи це означає, що суд не може замість органу поліції виправляти недоліки протоколу, припускати наявність належної пропозиції пройти огляд або презюмувати факт роз`яснення прав, якщо такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами.
Крім того, у справі «Надточій проти України» ЄСПЛ вказував на необхідність дотримання принципу рівності сторін та справедливого балансу у провадженнях, які за своєю суттю мають каральний характер. Цей підхід вимагає, щоб особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, мала реальну, а не формальну можливість захищатися від висунутого обвинувачення, а суд оцінював докази з дотриманням презумпції невинуватості.
Також суд враховує загальний підхід ЄСПЛ, сформульований у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», відповідно до якого особи, які користуються транспортними засобами, можуть підпадати під спеціальні регуляторні обов`язки у сфері безпеки дорожнього руху. Водночас наявність таких обов`язків не звільняє державні органи від необхідності дотримуватися мінімальних гарантій справедливого провадження, зокрема законності отримання доказів, належного інформування особи про її права та дотримання встановленої процедури.
Отже, практика ЄСПЛ підтверджує висновок суду про те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП не може ґрунтуватися виключно на формальному змісті протоколу або припущенні про правомірність дій поліцейського. Наявність у матеріалах справи процесуального документа, складеного працівником поліції, не звільняє суд від обов`язку перевірити, чи були дотримані права особи та чи є докази винуватості належними, допустимими, достовірними і достатніми.
Суд вважає, що підпис ОСОБА_1 у протоколі сам по собі підтверджує роз`яснення йому прав та законність усієї процедури. Підпис у протоколі може підтверджувати факт ознайомлення особи з певним документом або отримання копії протоколу, однак не доводить автоматично, що права були роз`яснені повно, зрозуміло та своєчасно. За відсутності відеофіксації процесу складання протоколу та фактичного роз`яснення прав у суду відсутні підстави вважати ці процесуальні гарантії належно забезпеченими.
Суд також вважає, що зазначення в протоколі ознак алкогольного сп`яніння достатнє для висновку про наявність складу адміністративного правопорушення. Ознаки сп`яніння, такі як запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода, почервоніння очей, можуть бути підставою для пропонування водієві пройти огляд. Однак вони не замінюють собою результатів огляду та не доводять факту законної відмови від нього. У разі притягнення особи до відповідальності саме за відмову від огляду ключовим доказуванню підлягає не лише наявність ознак сп`яніння, а й законність, зрозумілість і належна фіксація самої процедури пропонування огляду.
Суд зазначає, що наявність направлення до закладу охорони здоров`я сама по собі підтверджує належність процедури. Направлення є лише письмовим документом, який може свідчити про намір поліцейського скерувати особу на медичний огляд. Проте в матеріалах справи відсутній належний доказ того, що ОСОБА_1 було фактично, зрозуміло та у встановленому законом порядку запропоновано пройти медичний огляд у КНП «Лебединська лікарня», що йому було роз`яснено порядок такого огляду та наслідки відмови, а його відмова була чітко зафіксована.
Судом встановлено, що надані матеріали не дають можливості беззаперечно встановити, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду саме після належної законної вимоги поліцейського та саме у порядку, встановленому законом. Наявні сумніви щодо дотримання процедури роз`яснення прав, пропонування огляду та фіксації відмови є істотними, оскільки вони стосуються елементів об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, під час розгляду справи суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Виконуючи цей обов`язок, суд приходить до висновку, що у справі відсутня сукупність належних, допустимих і достатніх доказів, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення. У цій справі суд застосовує саме цю норму, оскільки надані матеріали не підтверджують належними доказами обов`язкову ознаку складу правопорушення - відмову особи від проходження огляду відповідно до встановленого законом порядку.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 мають тлумачитися на його користь, а провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Керуючись ст. 7, 9, 245, 247, 251, 252, 266, 268, 280, 283, 284, 294 КУпАП, ст. 62, 63 Конституції України, п. 2.5 Правил дорожнього руху України, практикою Європейського суду з прав людини, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:       Роман БАКЛАНОВ