ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/23966/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В., 
розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2025 року (суддя Захарчук-Борисенко Н.В., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 17.10.2025 року) у адміністративній справі №160/23966/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, суд –

в с т а н о в и в:
У серпні 2025 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі по тексту – відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту – відповідач 2), в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 2 про відмову їй у призначенні пенсії №047150032983 від 07.08.2025 року на пільгових умовах за Списком №1; зобов`язати відповідача 1 призначити, нарахувати та виплачувати їй з 01.08.2025 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням та в редакції відповідно до Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року, зарахувавши період її роботи з 01.11.2010 року по 14.07.2014 року як пільговий стаж за Списком №1.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2025 року позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії №047150032983 від 07.08.2025 року щодо відмови призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком №1; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.08.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників відповідно до п. «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням та в редакції відповідно до Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року.
З рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення суду, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувало тим, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01.8.2025 року звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, яка за принципом екстериторіальності 07.08.2025 року розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та рішенням №047150032983 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з недосягненням необхідного пенсійного віку, передбаченого п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (50 років) Апелянт зазначив, що вік ОСОБА_1 становив 45 років, 02 місяці; страховий стаж склав 29 років, 02 місяці, 05 днів; пільговий стаж за Списком №1 – 07 років 11 місяців 01 день; зараховано до страхового та пільгового стажу всі періоди роботи. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що 01.08.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 07.08.2025 року № 047150032983 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з недосягненням необхідного пенсійного віку; до загального страхового та пільгового стажу зараховані всі періоди роботи. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався п. «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; п.1 ч.2 ст.114, п.16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; Законом України від 02.03.2015 року №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (набрав чинності 01.04.2015 рок; Рішенням Конституційного Суду від 23.01.2020 року №1-р/2020 та прийшов до висновку про те, що на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 з одного боку, та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 45 років. Суд вважав, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи, а тому у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020, а не Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Суд прийшов до висновку про те, що пенсійний орган безпідставно відмовив у призначенні пенсії через недосягнення пенсійного віку, оскільки, на момент звернення ОСОБА_1 було 45, при необхідних 45 роках. З урахуванням дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права ОСОБА_1 на пенсію за віком на пільгових умовах вважає за необхідне зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.08.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової позиції, викладеної у цьому рішенні.
Матеріалами справи встановлено, що 01.08.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.
Встановлено, що за принципом екстериторіальності 07.0.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області розглянуто заяву ОСОБА_1 та рішенням №047150032983 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з недосягненням необхідного пенсійного віку (50 років); вік ОСОБА_1 становить 45 років, 02 місяці; страховий стаж з урахуванням кратності за Списком №1 – 29 років, 02 місяці, 05 днів; пільговий стаж за Списком №1 – 07 років, 11 місяців, 01 день; до загального страхового та пільгового стажу зараховані всі періоди роботи.
Згідно форми РС-право Головним управлінням Пенсійного фонду України і Харківській області ОСОБА_1 зараховано до страхового стажу період роботи з 01.11.2010 року по 14.07.2014 року. До пільгового стажу зараховано 07 років, 01 місяць.
Згідно трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 24.09.2001 року ОСОБА_1 з 01.11.2010 року працювала в ТОВ «Промисловий ремонт 1» з 01.11.2010 року прийнята машиністом крану 3 розряду на основну виробничу ділянку дроблення №2 (наказ від 01.11.2010 року №598); за результатами атестації робочих місць за умовами праці підтверджене право на пільгове забезпечення за Списком №1; наказ від 01.10.2010 року №1/40; 06.07.2011 року переведена машиністом крану 4 розряду на основній виробничій ділянці дроблення №2 (наказ від 06.07.2011 року №149); за результатами атестації робочих місць за умовами праці підтверджене право на пільгове забезпечення за Списком №1; наказ від 01.10.2010 року №1/40; 14.07.2014 року звільнена за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України (наказ від 14.07.2014 року №1/159).
В матеріалах справи відсутня довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, за період з 01.11.2010 року по 14.07.2014 року. 
Відповідно до частин 1, 2, ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній до Закону України від 02.03.2015 року №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення») на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці,- за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Встановлено, що Законом України від 02.03.2015 року №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який набув чинності з 0104.2015 року) у п.1 ч.2 ст.114 Закону внесено зміни: на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. 
Відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (чинна з 01.10.2017 року) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 1, 3, 20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Встановлено, що Рішенням Конституційного Суду України від 2301.2020 року №1-р/2020 визнано неконституційними ст.13, ч.2 ст.14, п. «а» ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року та п.3 Рішення зазначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що з 23.01.2020 року в Україні існують два закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, які входять до Списку №1, а саме: п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до внесення змін Законом № 213-VІІІ (з урахуванням Рішення Конституційного суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020) та п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017 року №2148-VІІІ. Суд обґрунтовано вважав, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи, а тому, норми п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не підлягають застосуванню з урахуванням правових висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020; умови та порядок призначення пенсії за віком на пільгових умовах визначалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» на момент виникнення спірних правовідносин. 
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержання норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд – 

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області – залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2025 року у адміністративній справі №160/23966/25 – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України. 

Головуючий - суддя О.М. Лукманова 

суддя Л.А. Божко 

суддя Ю. В. Дурасова