РІШЕННЯ
Іменем України

19 травня 2026 року 

м. Київ

справа №990/35/26
адміністративне провадження № П/990/35/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Кравчука В.М., суддів Бучик А.Ю., Єзерова А.А., Стародуба О.П., Чиркіна С.М., 

розглянув у порядку письмового провадження справу №990/35/26
за позовом ОСОБА_1 
до Комітету Верховної Ради України з питань правової політики
про визнання протиправним та скасування рішення.

І. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. 29.01.2026 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Верховного Суду з позовом до Комітету Верховної Ради України з питань правової політики (далі -Комітет, відповідач), в якому просить визнати протиправним і скасувати рішення Комітету Верховної Ради України з питань правової політики щодо невідповідності ОСОБА_1 , який виявив намір обійняти посаду судді Конституційного Суду України, визначеним Конституцією України та Законом України «Про Конституційний Суд України» вимогам до судді Конституційного Суду України.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

2. На підставі наданих сторонами доказів Суд встановив, що за поданням Комітету Верховної Ради України з питань правової політики Апарат Верховної Ради України оголосив про початок конкурсного відбору на дві вакантні посади судді Конституційного Суду України з 14.10.2025.
3. 12.11.2025 ОСОБА_1 подав заяву про участь у цьому конкурсному відборі із додатками на шістнадцяти аркушах.
4. Комітет Верховної Ради України з питань правової політики розглянув на засіданні 28.11.2025 (протокол № 206) питання щодо відповідності, зокрема, ОСОБА_1 , визначеним Конституцією України та Законом України «Про Конституційний Суд України» вимогам до судді Конституційного Суду України.
5. Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог закону Комітет провів засідання 28.11.2025 (протокол № 206), на якому розглянув документи, подані особами, зокрема, ОСОБА_1 , який виявив намір обійняти посаду судді Конституційного Суду України. 
6. Комітет зазначив про те, що ОСОБА_1 є громадянином України, який володіє державною мовою (Державний сертифікат про рівень вільного володіння першого ступеня, визначений Національною комісією зі стандартів державної мови, від 19.11.2025). Цей сертифікат долучено до заяви від 23.11.2025, яка отримана Комітетом 25.11.2025. 
На день розгляду питання про призначення кандидат досяг 51 року (тобто не молодший 40 років), має вищу юридичну освіту (у 1999 році закінчив Академію Служби безпеки України), отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобув кваліфікацію «юрист із знанням англійської мови»; у 2018 році закінчив Національний університет «Одеська юридична академія», отримав диплом магістра за спеціальністю «Менеджмент», здобув кваліфікацію «професіонал з інтелектуальної власності», має диплом кандидата юридичних наук (Національна академія Служби безпеки України). 
7. Крім того, Комітет зазначив, «що з поданих кандидатом документів неможливо однозначно встановити наявність підтвердженого стажу професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ятнадцяти років (записи в трудовій книжці зроблено до отримання вищої юридичної освіти, а у військовому квитку вказано, що кандидат перебував на військовій службі в органах СБУ на посадах осіб офіцерського складу з 02.08.1999 до 08.09.2020). В автобіографії кандидат зазначив про наявність стажу науково-педагогічної роботи (18 років) у відомчих наукових закладах (підрозділах) в системі СБУ, однак не надав документів, що підтверджують таку діяльність. Згідно з автобіографією кандидат на цей час перебуває на військовій службі за контрактом осіб офіцерського складу. 
В автобіографії відсутні відомості про громадянство (підданство) іноземної (іноземних) держави (держав), документи, які надають претенденту на посаду право на постійне проживання на території іноземних держав (за наявності), а також факт подання документів, необхідних для оформлення громадянства (підданства) іноземної (іноземних) держави (держав). Якщо таких відомостей нема, слід про це зазначати. 
Крім того, в автобіографії кандидат зазначає про наявність доступу до держаної таємниці, однак документа, що підтверджує цей факт, не додав. 
Кандидат надав копію диплома магістра, але при цьому копія додатку до диплома магістра відсутня. Враховуючи вимоги Порядку проведення спеціальної перевірки стосовно осіб, які претендують на зайняття посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, та посад з підвищеним корупційним ризиком, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.08.2022 № 959, для проведення спеціальної перевірки особа, яка претендує на зайняття посади, подає до відповідного органу копії документів про освіту (з додатками).
Крім того, серед поданих документів, відсутня копія декларації про доходи особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» за 2024 рік та посилання на відповідну сторінку Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. При цьому кандидат у своєму мотиваційному листі зазначив про подання декларації.
25.11.2025 Комітетом отримано долучений кандидатом до заяви від 23.11.2025 висновок про проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 5 Закону України «Про очищення влади», ОСОБА_1 . Але висновок - це тільки частина відповідної перевірки. Порядком проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 563 (із змінами), 10 встановлено, що формою відповідного документа має бути саме довідка про результати перевірки (додаток 5 до цього Порядку)». 
8. Враховуючи, що позивач частину документів подав з помилками, а деяких документів взагалі не подав на час проведення засідання Комітету від 28.11.2025, рішенням Комітету (протокол № 206) ОСОБА_1 надано додатковий строк до 12.12.2025 включно для подання та виправлення відповідних документів, про які йшлося в мотивувальній частині рішення. Зокрема, це стосувалося й підтвердження стажу професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ятнадцять років відповідно до частини четвертої статті 148 Конституції України та частини першої статті 11 Закону України «Про Конституційний Суд України».
9. У цьому рішенні зазначено, що з поданих кандидатом документів неможливо однозначно встановити наявність підтвердженого стажу професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ятнадцяти років (записи в трудовій книжці зроблені до отримання вищої юридичної освіти, а у військовому квитку вказано, що кандидат перебував на військовій службі в органах СБУ на посадах осіб офіцерського складу з 02.08.1999 до 08.09.2020). В автобіографії кандидат зазначив про наявність стажу науково-педагогічної роботи (18 років) у відомчих наукових закладах (підрозділах) в системі СБУ, однак не надав документів, що підтверджують таку діяльність. Згідно з автобіографією кандидат на цей час перебуває на військовій службі за контрактом осіб офіцерського складу.
В автобіографії відсутні відомості про громадянство (підданство) іноземної (іноземних) держави (держав), документи, які надають претенденту на посаду право на постійне проживання на території іноземних держав (за наявності), а також факт подання документів, необхідних для оформлення громадянства (підданства) іноземної (іноземних) держави (держав). Крім того, в автобіографії кандидат зазначає про наявність доступу до державної таємниці, однак документа, що підтверджує цей факт, не додав. Кандидат надав копію диплома магістра, але при цьому копія додатку до диплома магістра відсутня.
Крім того, серед поданих документів, відсутня копія декларації про доходи особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» за 2024 рік та посилання на відповідну сторінку Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
10. 10.12.2025 ОСОБА_1 надав Комітету додаткові документи. Під час засідання Комітету, що відбулося 24.12.2025-26.12.2025 було зазначено наступне: «у виправленій автобіографії ОСОБА_1 зазначає, що безпосередньо перед тим, як розпочати у 1994 році військову службу, він працював головним податковим інспектором Державної податкової інспекції по Подільському району міста Києва. Натомість вищу юридичну освіту ОСОБА_1 отримав лише у 1999 році, а тому робота на посаді податкового інспектора не може вважатися початком стажу професійної діяльності у сфері права. При цьому ОСОБА_1 не надано посадової інструкції, що не дозволяє встановити кваліфікаційні вимоги до цієї посади, а також її функціональні обов`язки.
Останній запис в трудовій книжці зроблено 15.07.1994 про звільнення із зазначеної вище посади. 
Початок військової служби пов`язаний із вступом позивачем на навчання, яке завершилося у 1999 році отриманням вищої юридичної освіти. 
У військовому квитку вказано, що кандидат перебував на військовій службі в органах СБУ на посадах осіб офіцерського складу з 02.08.1999 до 08.09.2020). 
В автобіографії деталізується, що у період з 1999 року до 2020 року ОСОБА_1 проходив військову службу в органах СБУ на посадах осіб офіцерського складу (оперативний уповноважений, старший оперативний уповноважений ЦУ СБУ, аспірант, науковий співробітник, старший науковий співробітник, провідний науковий співробітник відповідного закладу вищої освіти та науково-дослідних установ системи СБУ). За словами кандидата, на час розгляду Комітетом цього питання, він також перебував на військовій службі за контрактом осіб офіцерського складу.
При цьому документально підтверджено роботу на посадах із зазначенням безпосередньо функціональних обов`язків з назвами цих посад тільки у двох випадках: 
Про посаду провідного наукового співробітника наукової лабораторії № 2 науково-організаційного центру Національної академії СБУ йдеться атестації від 29.05.2013, де зазначено, що ОСОБА_1 працював на цій посаді 13.08.2012 та постійно залучався до підготовки аналітичних документів, опрацювання та проведення наукової експертизи проектів законів України та відомчих нормативно-правових актів з питань контррозвідувальної діяльності. До того ж, в цій атестації вказано, що за останньою атестацією за 2011 рік займаній посаді ОСОБА_1 відповідає. При цьому не вказано, якій саме посаді. 
Про посаду провідного наукового співробітника Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України (далі - ІСТЕ СБУ) йдеться у витязі з наказу про призначення на цю посаду від 30.05.2015, чотирьох рапортах від 02.09.2017, 20.01.2018, 14.06.2018, 22.06.2018 щодо прохання встановити ОСОБА_1 15 певні доплати, особовому рахунку військовослужбовця СБУ щодо надбавок та доплат (інформація з 15.06.2015), копії тимчасових функціональних обов`язків ОСОБА_1 на період перебування його в розпорядженні директора ІСТЕ СБУ від 06.12.2019 з частково закритою інформацією. В цих документах вказується про те, що ОСОБА_1 безпосередньо брав участь у підготовці нормативно-правових документів, забезпечував юридичне супроводження матеріалів для здійснення державної реєстрації авторських прав ІСТЕ СБУ та СБУ на службові твори, брав активну участь у заходах, пов`язаних з науковометодичним і нормативно-правовим забезпеченням судово-експертної та науково-технічної діяльності відповідно до основних завдань Інституту. Зокрема згідно із його Статутом Інститут бере участь у розробленні та розробляє проекти нормативно-правових актів з питань, що належать до компетенції Інституту, нормативних документів, здійснює інформаційноаналітичне та нормативно-методичне забезпечення науково-технічної та судово-експертної діяльності відповідно до основних завдань Інституту. 
У виправленій автобіографії кандидат зазначив про наявність стажу наукової роботи (понад 15 років) у відомчих наукових закладах (підрозділах) в системі СБУ, однак документами, що підтверджують професійну діяльність у сфері права, фактично є тільки названі вище документи щодо посади провідного наукового співробітника у період з 2012 до 2019 року.
Документального підтвердження функціональних обов`язків на посадах оперативного уповноваженого, старшого оперативного уповноваженого ЦУ СБУ, наукового співробітника, старшого наукового співробітника НКЦ «Інститут оперативної діяльності та державної безпеки» (при ЦУ СБУ) ОСОБА_1 не надано. Із наданих документів неможливо встановити кваліфікаційні вимоги до цих посад, а також дослідити функціональні обов`язки кандидата. 
До того ж, з приводу деяких з цих посад ОСОБА_1 зазначав, що певна інформація є інформацією з обмеженим доступом, або посадові інструкції знищені, або певний заклад припинив діяльність, що не дозволяє провести оцінку цих посад на предмет того, чи підлягає робота на них зарахуванню до стажу професійної діяльності у сфері права. 
Крім того, в поданій кандидатом інформації щодо стажу професійної діяльності в сфері права вказано, що відповідно до пункту 43 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 № 1262/2007, призначення військовослужбовців СБУ на посади та переміщення їх по службі здійснюється з додержанням вимоги - у разі призначення на посади та в усіх випадках переміщення по службі військовослужбовців СБУ має забезпечуватись їх використання за основною або спорідненою 16 спеціальністю чи з урахуванням набутого досвіду. При цьому варто наголосити, що основною спеціальністю ОСОБА_1 є правознавство, а спорідненою - менеджмент. 
Отже, в поданих кандидатом додаткових документах йшлося про стаж безперервної служби в органах безпеки понад двадцять років. Проте стаж професійної діяльності безпосередньо у сфері права, із зазначенням функціональних обов`язків, документально підтверджено починаючи з серпня 2012 року до листопада 2019 року. Таким чином, на підставі поданих ОСОБА_1 документів неможливо однозначно встановити наявність у кандидата підтвердженого стажу професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ятнадцять років.»
11. З урахуванням цього Комітет 26.12.2025 (протокол № 209) вирішив визнати ОСОБА_1 таким, що не відповідає встановленим Конституцією України та Законом України «Про Конституційний Суд України» вимогам до судді Конституційного Суду України (щодо підтвердженого документального стажу професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ятнадцять років), а також відмовити цій особі у допуску до конкурсного відбору на посаду суддів Конституційного Суду України.
12. У цьому рішенні зазначено, що в поданих кандидатом додаткових документах йдеться про стаж безперервної служби в органах безпеки понад двадцять років. Проте стаж професійної діяльності безпосередньо у сфері права із зазначенням функціональних обов`язків документально підтверджено, починаючи з серпня 2012 року по листопад 2019 року.
Таким чином, на підставі поданих ОСОБА_1 документів неможливо однозначно встановити наявність у кандидата підтвердженого стажу професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ятнадцять років.
При цьому Комітет надав ОСОБА_1 строк для подання додаткових документів на підтвердження стажу професійної діяльності у сфері права відповідно до абзацу сьомого частини п`ятої статті 208-4 Регламенту Верховної Ради України.
13. Не погоджуючись з цим рішенням, позивач звернувся до Суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

14. Позивач вважає, що оскаржуване рішення не відповідає законодавству України, зокрема, статті 10-6 Закону України «Про Конституційний Суд України» як за формою так і змістом. Зазначені відповідачем у рішенні правові підстави його прийняття не відповідають принципам законності, верховенства права та юридичній визначеності.
Не здатність Комітету встановити наявність у позивача на підставі поданих ним відповідно до законодавства України всіх відповідних документів певного стажу, не могло бути підставою для відмови у допуску для участі у конкурсному відборі. Неоднозначність у вирішенні Комітетом питання наявності або відсутності необхідного стажу могла бути усунена шляхом проведення спеціальної перевірки відомостей про кандидата, на проведення якої було надано письмову згоду.
На виконання рішення Комітету Верховної Ради України з питань правової політики (протокол № 206) від 28.11.2025 були виправлені та додатково надані відповідні документи. При цьому, Комітет у своєму рішенні не зазначив, які саме додаткові документи мають бути надані для підтвердження наявності професійного стажу у сфері права.
Твердження відповідача про те, що саме кандидат має довести належними та достатніми документами наявність у нього необхідного стажу професійної діяльності у сфері права відповідачем не обґрунтовано. На якій підставі відповідач визначив певні критерії (належними та достатніми) до таких документів, також не обґрунтовано. Жодним законом не передбачено такий обов`язок кандидата на посаду судді Конституційного Суду України. Натомість передбачено лише надання кандидатом копій документів, що підтверджують стаж професійної діяльності у сфері права і яких саме документів ні джерелами права, ні законодавством, принаймні до 2018 року, не було визначено. Водночас, обов`язком Комітету є встановлення відповідності кандидата певним вимогам як на підставі поданих ним документів, так і на підставі вимог законодавства України (обов`язку Комітету застосовувати той чи інший Закон України).

Позиція відповідача 

15. Відповідач проти позову заперечував, вважає оскаржуване рішення законним і обґрунтованим з огляду на таке.
16. Відповідач покликається на те, що з метою дотримання принципів об`єктивності та неупередженості при прийнятті рішення, Комітет надавав ОСОБА_1 додатковий час на збір та подання додаткових документів, які б підтвердили наявність стажу професійної діяльності у сфері права. Проте, в поданих кандидатом додаткових документах йшлося про стаж безперервної служби в органах безпеки понад двадцять років та стаж професійної діяльності безпосередньо у сфері права, із зазначенням функціональних обов`язків документально підтверджено починаючи з серпня 2012 року до листопада 2019 року (посаду провідного наукового співробітника наукової лабораторії № 2 науково-організаційного центру Національної академії СБУ та посаду провідного наукового співробітника Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України (далі - ІСТЕ СБУ)). Документального підтвердження функціональних обов`язків на посадах оперативного уповноваженого, старшого оперативного уповноваженого ЦУ СБУ, наукового співробітника, старшого наукового співробітника НКЦ «Інститут оперативної діяльності та державної безпеки» (при ЦУ СБУ) ОСОБА_1 не надано. 
До того ж, щодо деяких посад ОСОБА_1 зазначив, що певна інформація є інформацією з обмеженим доступом, або посадові інструкції знищені, або певний заклад припинив діяльність, що не дозволяє провести оцінку цих посад на предмет того, чи підлягає робота на них зарахуванню до стажу професійної діяльності.
Крім того, в поданій кандидатом інформації щодо стажу професійної діяльності в сфері права вказано, що відповідно до пункту 43 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 № 1262/2007, призначення військовослужбовців СБУ на посади та переміщення їх по службі здійснюється з додержанням вимог - у разі призначення на посади та в усіх випадках переміщення по службі військовослужбовців СБУ має забезпечуватись їх використанням за основною або спорідненою спеціальністю чи з урахуванням набутого досвіду. При цьому, основною діяльністю ОСОБА_1 є правознавство, а спорідненою - менеджмент.
Отже, на підставі поданих ОСОБА_1 документів Комітет не зміг встановити наявності у кандидата підтвердженого стажу професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ятнадцяти років.
Також відповідач зазначає про те, що правова природа спірного рішення обґрунтовується вимогами частини четвертої статті 148 Основного Закону України до громадян України, які виявили намір обійняти посаду судді Конституційного суду України, а також положеннями статей 10-5, 10-6 Закону України «Про Конституційний Суд України», статті 208-4 Регламенту Верховної Ради України. Отже, рішення Комітету про допуск або відмову у допуску до конкурсного відбору за своєю суттю є дискреційним.
Спірне рішення Комітету не вибуває з під судового контролю адміністративних судів, однак здійснюючи такий контроль за реалізацією дискреційних повноважень, суд, з`ясовуючи питання відповідності такого рішення критеріям, визначеним у частині другій статті 2 КАС України, має перевірити, чи є викладені у такому рішенні висновки щодо обставин у справі довільними та нераціональними, не підтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів, чи не було допущено адміністративним органом при здійсненні ним дискреційних повноважень свавільного втручання у права і свободи особи, чи не носила надана органу дискреція характеру обмеженої влади, чи не вийшов за межі дискреційного повноваження з урахуванням закону та мети, з якою таке повноваження надано.
Зауважень щодо процедурних порушень прийняття оспорюваного акта позов не містить.

Відповідь на відзив

17. Позивач у відзиві звертає увагу на те, що відповідач не надіслав на адресу позивача копії документів на підтвердження повноважень на здійснення представництва (самопредставництва або представництва за законом) інтересів відповідача в суді, та не надіслано доказ відправлення відповідачем копії відзиву з доданими до нього додатками на адресу позивача.
Довіреність, видана на ім`я Лаптієва А.М., як документ, що має підтверджувати повноваження представника відповідача відповідно до ст. 59 КАС України, відсутня. Повноваження Лаптієва А.М. представляти інтереси відповідача в суді не визначено в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
На думку позивача, за умови відсутності правової визначеності у питанні документального підтвердження стажу професійної діяльності у сфері права, наданих ОСОБА_1 документів (разом з копією диплома про вищу юридичну освіту) було б достатньо для встановлення відповідності ОСОБА_1 передбаченим Конституцією України та Законом України «Про Конституційний Суд України» вимогам до судді Конституційного Суду України, зокрема, щодо підтвердженого документального стажу професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ятнадцять років. 
В той же час відповідач в умовах правової невизначеності, в порушення Закону України «Про Конституційний Суд України» необґрунтовано та необ`єктивно визнав ОСОБА_1 таким, що не відповідає встановленим Конституцією України та Законом України «Про Конституційний Суд України» вимогам до судді Конституційного Суду України, що не відповідає дійсним обставинам справи. Жодним законом України Комітету не надано право встановлювати невідповідність особи, яка виявила намір обійняти посаду судді Конституційного Суду України, таким конституційним вимогам як наявність високих моральних якостей та бути правником із визнаним рівнем компетентності.
Комітет не скористався правом на отримання, вивчення, дослідження інформації з питань, що належать до предмету його відання (не було вивчено Закон України «Про Службу Безпеки України» , не досліджено функції ОСОБА_1 , що визначені законодавством, не досліджено Класифікатор професій ДК 003:2010, яким, здійснення функцій ОСОБА_1 у сфері права визначається за назвою посади тощо).
Також позивач заперечує проти твердження відповідача про те, що позов не містить зауважень щодо процедурних порушень прийняття оскаржуваного рішення, оскільки це не відповідає дійсним обставинам справи.

Заперечення на відповідь на відзив

18. Відповідач надав свої заперечення на відзив.
19. Щодо повноважень на представництво (самопредставництво) інтересів Комітету Верховної Ради України з питань правової політики у Суді в цій справі, у відзиві було аргументовано розкрито підстави та межі повноважень представника у цій справі, які відповідають вимогам частини першої, третьої статті 55 КАС України.
Комітет Верховної Ради України з питань правової політики не є органом державної влади, юридичною особою або самостійним суб`єктом владних повноважень, а тому доводи позивача про відсутність інформації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та посилання на частину першу статті 59 КАС України, підпункт 11 пункту 16-1 Перехідних положень Конституції України є безпідставним та необґрунтованим.
Щодо доводів позивача про відсутність у частині другій статті 10-5 Закону України «Про Конституційний Суд України» конкретного переліку документів, які підтверджують стаж професійної діяльності у сфері права, то законодавцем у пункті 5 цієї частини визначено, що це повинні бути копії документів, якими буде підтверджено стаж професійної діяльності у сфері права. Юридична конструкція цієї норми є зрозумілою та універсальною, адже, наприклад, одному кандидату достатньо подати лише копію трудової книжки, де буде запис, що він 16 років працював на посаді юрисконсульта, а іншому подати копії посадових інструкцій, наказів, розпоряджень, публікацій, щоб довести наявність у нього стажу професійної діяльності у сфері права.
Щодо безпідставних доводів позивача про відсутність у Комітету законодавчих повноважень на встановлення відповідності особи конституційним вимогам до судді Конституційного Суду України, то частиною 2 статті 10-6 Закону України «Про Конституційний Суд України» передбачено, що на підставі поданих документів конкурсна комісія, Комітет, Рада суддів України встановлює відповідність осіб, які виявили намір обійняти посаду судді Конституційного Суду, визначеним Конституцією України та цим Законом вимогам до судді (щодо громадянства, володіння державною мовою, віку, освіти і стажу), після чого ухвалюють рішення про допуск або відмову у допуску до конкурсного відбору.
Відповідь на відзив не спростовує доводи, викладені в ньому, щодо правомірності дій Комітету, крім того відповідь на відзив, як і позов, не містить доказів/аргументів того, що позивач подав до Комітету копії документів на підтвердження стажу своєї професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ятнадцять років (з зазначенням назви документу, інформації в ньому, яка підтверджує діяльність саме у сфері права та часові періоди).

IV. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

20. Оцінивши пояснення сторін та надані докази, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з таких мотивів.
21. Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
22. Відповідно до ч. 4 ст. 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів призначення суддів Конституційного Суду України у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, а також Дорадчої групи експертів щодо оцінювання таких кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України.
23. Згідно із частиною четвертою статті 148 Конституції України, частиною першою статті 11 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13.07.2017 № 2136-VIII (далі - Закон № 2136-VIII) суддею Конституційного Суду може бути громадянин України, який володіє державною мовою, на день призначення досяг сорока років, має вищу юридичну освіту і стаж професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ятнадцять років, високі моральні якості, є правником із визнаним рівнем компетентності. 
24. Відповідно до частини другої статті 208-4 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України» від 10.02.2010 № 1861-VI (далі - Регламент Верховної Ради України) відбір кандидатур на посаду судді Конституційного Суду України здійснюється на конкурсних засадах у порядку, встановленому Законом України «Про Конституційний Суд України», та з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Підготовку питання щодо розгляду на конкурсних засадах кандидатур на посаду судді Конституційного Суду України у Верховній Раді України здійснює комітет, до предмета відання якого належать питання правового статусу Конституційного Суду України. 
25. Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про перелік, кількісний склад і предмети відання комітетів Верховної Ради України дев`ятого скликання» від 29.08.2019 №19-ІХ питання, пов`язані з організацією і діяльністю Конституційного Суду України, статусу суддів Конституційного Суду України, конституційним провадженням, належать до предметів відання Комітету з питань правової політики. 
26. За поданням Комітету Верховної Ради України з питань правової політики Апарат Верховної Ради України оголосив про початок конкурсного відбору на дві вакантні посади судді Конституційного Суду України з 14.10.2025.
27. Особи, які претендують на участь у конкурсному відборі на посаду судді Конституційного Суду України, подають документи в паперовій формі особисто або засобами поштового зв`язку (абзац другий частини четвертої статті 208-4 Регламенту). 
28. Відповідно до частини першої статті 10-5 Закону №2136-VIII оголошення про початок конкурсного відбору кандидатур на посаду судді Конституційного Суду оприлюднюється на офіційному веб-сайті відповідно Президента України, Верховної Ради України, Ради суддів України не пізніше ніж за дев`яносто днів до дня закінчення строку повноважень або досягнення граничного віку перебування на посаді судді Конституційного Суду, або не пізніше двадцяти днів з дня виникнення вакансії на посаду судді Конституційного Суду в разі, якщо повноваження судді Конституційного Суду припинено чи його звільнено з посади з підстав, передбачених статтею 149-1 Конституції України.
У разі одночасного виникнення більше ніж однієї вакансії на посаду судді Конституційного Суду конкурсний відбір кандидатур може бути оголошений і проведений відповідним суб`єктом призначення на всі вакантні посади.
29. Частиною другою статті 10-5 Закону України «Про Конституційний Суд України» визначено перелік документів, необхідних для участі у конкурсному відборі, подання яких є обов`язковою умовою для осіб, які претендують на участь у такому відборі.
30. Нормами статті 10-6 Закону №2136-VIII передбачено, що упродовж двадцяти днів з дня закінчення строку, передбаченого частиною другою статті 10-5 цього Закону, конкурсна комісія, Комітет, Рада суддів України перевіряють комплектність документів, поданих особами, які виявили намір обійняти посаду судді Конституційного Суду.
Помилки і неточності, виявлені в поданих особою документах, якщо їх наявність не є перешкодою для розуміння змісту зазначених відомостей, не є підставою для відмови у допуску до конкурсного відбору.
На підставі поданих документів конкурсна комісія, Комітет, Рада суддів України встановлює відповідність осіб, які виявили намір обійняти посаду судді Конституційного Суду, визначеним Конституцією України та цим Законом вимогам до Судді (щодо громадянства, володіння державною мовою, віку, освіти і стажу), після чого ухвалюють рішення про допуск або про відмову в допуску до конкурсного відбору.
Якщо особа, яка виявила намір обійняти посаду судді Конституційного Суду, відповідає визначеним Конституцією України та цим Законом вимогам, але не подала всі необхідні документи, визначені частиною другою статті 10-5 цього Закону, чи подала їх із помилками та неточностями, які не є підставою для відмови у допуску до конкурсного відбору, конкурсна комісія, Комітет, Рада суддів України надає такій особі додатковий строк для подання та виправлення відповідних документів, який не може перевищувати десяти робочих днів.
У разі неподання або невиправлення відповідних документів протягом наданого додаткового строку конкурсна комісія, Комітет, Рада суддів України, залежно від характеру та змісту таких документів, ухвалює стосовно такої особи рішення про допуск або відмову у допуску до конкурсного відбору.
Рішення конкурсної комісії, Комітету, Ради суддів України про допуск або про відмову в допуску до конкурсного відбору стосовно осіб, які виявили намір обійняти посаду судді Конституційного Суду, підлягають опублікуванню на офіційному веб-сайті відповідно Президента України, Верховної Ради України, Ради суддів України не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.
Не пізніше трьох днів після ухвалення рішення про допуск кандидатів на посаду судді Конституційного Суду до конкурсного відбору конкурсна комісія, Апарат Верховної Ради України, Рада суддів України надсилають копії документів, поданих кандидатами на посаду судді Конституційного Суду, до Дорадчої групи для оцінки моральних якостей і рівня компетентності у сфері права кандидатів на посаду судді Конституційного Суду та надання списку кандидатів, оцінених Дорадчою групою.
Фізичні особи, а також громадські об`єднання з дня оприлюднення рішення про допуск до конкурсного відбору мають право надсилати до конкурсної комісії, Комітету, Ради суддів України та Дорадчої групи інформацію та матеріали щодо відповідності або невідповідності певного кандидата або кандидатів на посаду судді Конституційного Суду встановленим Конституцією України та цим Законом вимогам до судді Конституційного Суду.
Конкурсна комісія, Комітет, Рада суддів України та Дорадча група можуть врахувати таку інформацію та матеріали під час проведення конкурсного відбору.
При цьому інформація та матеріали, отримані від анонімних джерел, а також інформація та матеріали, джерела походження яких встановити неможливо, конкурсною комісією, Комітетом, Радою суддів України та Дорадчою групою не враховуються під час проведення конкурсного відбору.
31. Згідно із абзацами другим-третім частини п`ятої статті 208-4 Регламенту Верховної Ради України комітет, до предмета відання якого належать питання правового статусу Конституційного Суду України, може звернутися до осіб, які виявили намір обійняти посаду судді Конституційного Суду України, із пропозицією протягом 10 робочих днів надати пояснення щодо поданих документів, якщо їх зміст є суперечливим. 
32. На підставі поданих документів комітет, до предмета відання якого належать питання правового статусу Конституційного Суду України, на своєму засіданні встановлює відповідність осіб, які виявили намір обійняти посаду судді Конституційного Суду України, визначеним Конституцією України вимогам (щодо громадянства, володіння державною мовою, віку, освіти і стажу) та приймає обґрунтоване рішення про допуск або недопуск кандидатів до конкурсного відбору.
33. Стосовно осіб, які виявили намір обійняти посаду судді Конституційного Суду України, але не відповідають визначеним Конституцією України вимогам, Комітет ухвалює обґрунтоване рішення про відмову у допуску до конкурсного відбору (абзац шостий частини п`ятої статті 208-4 Регламенту). 
34. Відповідно до положень статті 10-6 Закону України «Про Конституційний Суд України» Комітет уповноважений встановлювати відповідність осіб, які виявили намір обійняти посаду судді Конституційного Суду, визначеним Конституцією України та цим Законом вимогам до Судді (щодо громадянства, володіння державною мовою, віку, освіти і стажу), тобто перевіряти комплектність документів, поданих особами, які виявили намір обійняти посаду судді Конституційного Суду України, встановлювати відповідність таких осіб вимогам, визначеним Конституцією України та цим Законом, а також ухвалювати рішення про допуск або відмову у допуску до конкурсного відбору.
Комітет, реалізовуючи надані йому статтею 10-6 Закону України «Про Конституційний Суд України» повноваження, здійснив перевірку поданих позивачем документів, виявив недоліки та невідповідності, надав позивачу додатковий строк для подання та виправлення відповідних документів, повторно дослідив подані матеріали та навів мотиви, з яких дійшов висновку про неможливість встановлення наявності у позивача підтвердженого стажу професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ятнадцять років, тобто діяв у межах та у спосіб, визначені чинним законодавством.
35. Оцінюючи доводи позивача про те, що нездатність Комітету встановити наявність необхідного стажу професійної діяльності у сфері права не могла бути підставою для відмови у допуску до конкурсного відбору, Суд виходить з того, що за змістом частини четвертої статті 148 Конституції України та частини першої статті 11 Закону України «Про Конституційний Суд України» наявність стажу професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ятнадцять років є обов`язковою конституційною вимогою до особи, яка претендує на посаду судді Конституційного Суду України.
Отже, Комітет за відсутності належного документального підтвердження відповідності особи вимогам Конституції України та закону не має правових підстав для її допуску до конкурсного відбору.
36. Як убачається з матеріалів справи, надані позивачем документи не містили достатніх відомостей щодо функціонального змісту більшості посад, які він обіймав, не підтверджували кваліфікаційних вимог до таких посад та не давали можливості встановити, чи відносилась відповідна діяльність до професійної діяльності саме у сфері права.
37. Комітет обґрунтовано зазначив, що документально підтвердженою є лише частина діяльності позивача, пов`язана з виконанням функцій правничого характеру у період з 2012 року до 2019 року, тоді як інші періоди служби та роботи не були підтверджені належними документами щодо характеру та змісту виконуваних обов`язків.
38. За таких обставин підставою для відмови у допуску до конкурсного відбору була не «нездатність» Комітету встановити наявність стажу, як стверджує позивач, а відсутність належного документального підтвердження відповідності конституційній вимозі щодо стажу професійної діяльності у сфері права.
39. Безпідставними є також доводи позивача про те, що сумніви щодо наявності необхідного стажу могли бути усунуті шляхом проведення спеціальної перевірки.
Спеціальна перевірка, передбачена законодавством України, не підміняє процедуру конкурсного відбору та не звільняє кандидата від обов`язку подати документи, які підтверджують відповідність вимогам, визначеним Конституцією України та Законом України «Про Конституційний Суд України».
Предметом спеціальної перевірки є з`ясування обставин, визначених законодавством у сфері запобігання корупції та очищення влади, а не встановлення наявності у кандидата стажу професійної діяльності у сфері права.
40. Щодо доводів позивача про те, що Комітет не конкретизував, які саме документи необхідно було подати для підтвердження відповідного стажу, то зі змісту рішення Комітету від 28.11.2025 вбачається, що позивачу було прямо вказано на відсутність документів, які підтверджують науково-педагогічну діяльність, функціональні обов`язки за окремими посадами, а також на неможливість встановлення характеру діяльності на відповідних посадах.
Таким чином, позивач був належним чином повідомлений про недоліки поданих документів та мав можливість їх усунути у наданий додатковий строк.
При цьому чинне законодавство не покладає на Комітет обов`язок визначати вичерпний перелік документів, які кандидат може подати для підтвердження необхідного стажу професійної діяльності у сфері права, чи надавати рекомендації щодо способу доказування відповідності встановленим законом вимогам.
41. Суд також вважає безпідставними доводи позивача про відсутність законодавчо визначених критеріїв належності та достатності документів, які підтверджують стаж професійної діяльності у сфері права.
Частина друга статті 10-5 Закону України «Про Конституційний Суд України» прямо передбачає обов`язок кандидата подати копії документів, що підтверджують стаж професійної діяльності у сфері права.
Отже, саме кандидат зобов`язаний подати такі документи, які дозволяють встановити характер здійснюваної ним професійної діяльності, а Комітет, у межах наданих законом повноважень, здійснює оцінку достатності поданих матеріалів для встановлення відповідності конституційним вимогам.
42. Посилання позивача на існування правової невизначеності є також необґрунтованим.
Конституція України та Закон України «Про Конституційний Суд України» чітко визначають як вимогу щодо наявності у кандидата стажу професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ятнадцять років, так і повноваження Комітету щодо перевірки відповідності кандидатів установленим вимогам.
При цьому принцип правової визначеності не означає обов`язку суб`єкта владних повноважень усувати недоліки або неповноту поданих особою документів чи розширювати межі встановлених законом критеріїв оцінки.
Невизначеність у даному випадку виникла не через недосконалість законодавства, а у зв`язку з відсутністю у поданих позивачем документах достатніх відомостей для підтвердження характеру його професійної діяльності.
43. Безпідставними є й доводи позивача про те, що Комітет не був наділений повноваженнями встановлювати невідповідність кандидата, який виявив намір обійняти посаду судді Конституційного Суду України, визначеним Конституцією України та Законом України «Про Конституційний Суд України» вимогам до судді Конституційного Суду України.
Частина третя статті 10-6 Закону України «Про Конституційний Суд України» та абзац шостий частини п`ятої статті 208-4 Регламенту Верховної Ради України прямо передбачають повноваження Комітету встановлювати відповідність осіб вимогам Конституції України та ухвалювати рішення про допуск або відмову у допуску до конкурсного відбору.
При цьому оскаржуване рішення ґрунтується виключно на висновку про непідтвердження у позивача необхідного стажу професійної діяльності у сфері права та не містить оцінки його моральних якостей чи рівня професійної компетентності.
Варто також зазначити, що рішення Комітету про допуск або відмову у допуску до конкурсного відбору за своєю суттю є реалізацією наданих законом дискреційних повноважень щодо оцінки відповідності кандидата встановленим Конституцією України та Законом України «Про Конституційний Суд України» вимогам. 
При цьому Суд, здійснюючи перевірку такого рішення відповідно до частини другої статті 2 КАС України, не підміняє собою відповідний орган при здійсненні такої оцінки, а перевіряє, чи прийнято оскаржуване рішення в межах повноважень, у спосіб та з дотриманням процедури, визначених законом, а також чи є воно належним чином мотивованим та обґрунтованим.
44. Суд також відхиляє доводи позивача про те, що Комітет не дослідив положення Закону України «Про Службу безпеки України», Класифікатор професій ДК 003:2010 та інші нормативні акти.
Встановлення відповідності кандидата конституційній вимозі щодо, зокрема, наявності стажу професійної діяльності у сфері права здійснюється на підставі документів, поданих кандидатом. Саме на кандидата покладається обов`язок надати належні документи, які дають можливість встановити характер його професійної діяльності.
45. Щодо доводів позивача стосовно представництва відповідача, то Суд звертає увагу на те, що це не спростовує встановленої Комітетом відсутності підтвердженого стажу, не змінює змісту оскаржуваного рішення та не свідчить про незаконність рішення Комітету. 
46. Крім того, у відзиві відповідач щодо повноважень на представництво (самопредставництво) пояснив, що розпорядженням Голови Верховної Ради України № 235 від 04.03.2026 з метою створення належних умов для забезпечення представництва (самопредставництва) інтересів комітетів Верховної Ради України в адміністративних судах, було доповнено пункт 6 Положення про Апарат Верховної Ради України, затвердженого розпорядженням Голови Верховної Ради України № 769 від 25.08.2011 (в редакції розпорядження Голови Верховної Ради України № 734 від 20.11.2014) підпунктами 17 і 18 такого змісту (у сфері правового і наукового забезпечення діяльності Верховної Ради України Апарат): 17) забезпечує за дорученням Голови Верховної Ради України за наявності відповідного рішення комітету Верховної Ради України, 4 представництво інтересів відповідного комітету в адміністративних судах у справі щодо оскарження рішення комітету, прийнятого ним як суб`єктом владних повноважень відповідно до закону, у порядку самопредставництва комітету, без окремого доручення відповідно до процесуального закону, з метою захисту його інтересів; 18) забезпечує підготовку Відділом зв`язків з органами правосуддя Апарату відповідних процесуальних документів та його участь в адміністративних судах у справі, визначеній підпунктом 17 цього пункту. Також, цим Розпорядженням Голови Верховної Ради України було затверджено «Порядок звернення до Голови Верховної Ради України комітету Верховної Ради України щодо необхідності здійснення представництва інтересів відповідного комітету в адміністративних судах у справі щодо оскарження рішення комітету, прийнятого ним як суб`єктом владних повноважень відповідно до закону, у порядку самопредставництва комітету, без окремого доручення відповідно до процесуального закону, з метою захисту його інтересів». 
Розпорядженням Голови Верховної Ради України № 736-К від 04.03.2026 було внесені зміни до Положення про Відділ зв`язків з органами правосуддя Апарату Верховної Ради України шляхом доповнення пункту 7 розділу II підпунктом 41, такого змісту - основними завданнями Відділу є: 41) забезпечення за дорученням Голови Верховної Ради України за наявності відповідного рішення комітету Верховної Ради України, представництва інтересів відповідного комітету в адміністративних судах у справі щодо оскарження рішення комітету, прийнятого ним як суб`єктом владних повноважень відповідно до закону, у порядку самопредставництва комітету, без окремого доручення відповідно до процесуального закону, з метою захисту його інтересів, а також підготовка відповідних процесуальних документів та участь в адміністративних судах у такій справі.
На своєму засіданні 05.03.2026 - 06.03.2026 Комітет Верховної Ради України з питань правової політики розглянув питання щодо забезпечення представництва (самопредставництва) інтересів Комітету у справі № 990/35/26, за результатами розгляду цього питання Комітет вирішив: 1) звернутися до Голови Верховної Ради України про необхідність забезпечення підготовки процесуальних документів та представництва інтересів Комітету з питань правової політики в адміністративній справі № 990/35/26 у порядку самопредставництва Комітету, без окремого доручення відповідно до процесуального закону, з метою захисту інтересів Комітету та надання доручення Відділу зв`язків з органами правосуддя Апарату Верховної Ради забезпечити відповідне представництво інтересів Комітету в адміністративній справі № 990/35/26; 2) визначити обсяг повноважень представника Відділу зв`язків з органами правосуддя Апарату Верховної Ради в адміністративній справі № 990/35/26: право подання та підпису відзиву, пояснень, заяв, клопотань, 5 заперечень, скарг та інших документів, що стосуються прав відповідача, сплачувати необхідні платежі, збирати і подавати суду докази, оскаржувати судові рішення, а також користуватись іншими процесуальними правами наданими законом відповідачу, крім визнання позову та укладення мирової угоди; 3) секретаріату Комітету з питань правової політики невідкладно передати до Відділу зв`язків з органами правосуддя Апарату Верховної Ради України належним чином завірені копії всіх наявних у Комітеті документів (в необхідній кількості примірників), які стосуються оскаржуваного рішення Комітету від 26.12.2025.
09.03.2026 вказане рішення Комітету, у відповідності до пункту 4 Порядку звернення до Голови Верховної Ради України комітету Верховної Ради України щодо необхідності здійснення представництва інтересів відповідного комітету в адміністративних судах у справі щодо оскарження рішення комітету, прийнятого ним як суб`єктом владних повноважень відповідно до закону, у порядку самопредставництва комітету, без окремого доручення відповідно до процесуального закону, з метою захисту його інтересів, було направлено на адресу Голови Верховної Ради України. 
09.03.2026 Головою Верховної Ради України доручено Апарату Верховної Ради України забезпечити представництво інтересів Комітету в суді в адміністративній справі №990/35/26 (скріншот картки документу з єдиної автоматизованої системи роботи з документами у Верховній Раді України з резолюцією Голови Верховної Ради України додається).» 
Отже, Лаптієв Аркадій Миколайович - керівник Відділу зв`язків з органами правосуддя Апарату Верховної Ради України має обсяг повноважень в адміністративній справі №990/35/26 визначених пунктом 2 рішення Комітету Верховної Ради України з питань правової політики від 05.03.2026 - 06.03.2026.
47. Враховуючи зазначене вище, Суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийнято в межах визначених законом повноважень, з дотриманням принципів законності, обґрунтованості, пропорційності та розсудливості.
48. Відповідно до ч. 1 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
49. Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу наведених положень законодавства та доказів, наявних в матеріалах справи, Суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.
50. За правилами ст. 139 КАС понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання цього позову відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 22, 139, 241-246, 250, 255, 257, 262, 266, 295, 297 КАС України, Верховний Суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Комітету Верховної Ради України з питань правової політики відмовити.

Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В.М. Кравчук

Суддя А.Ю. Бучик

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб

Суддя С.М. Чиркін