печерський районний суд міста києва

Справа № 757/40075/25-ц 
пр. 2-5079/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді Вовк С.В.,
при секретарі судового засідання - Ємець Д.О. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:
Позиція сторін у справі
У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав.
Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що починаючи з 2013 року відповідач самоусунулась від виконання своїх обов`язків матері, зокрема, в повній відсутності емоційного контакту з дітьми, припинилось повне спілкування. Відповідач не проявляє ініціативи, не бере участі в подіях пов`язаних із дітьми, відповідач ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться навчанням, станом здоров`я, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей. Всі питання щодо виховання вирішуються самостійно позивачем без участі та підтримки з боку відповідача. Діти знаходиться на повному утриманні позивача та його дружини. Аліменти, які стягнуто за рішенням суду, відповідач не сплачує. Крім того, позивач вказує, що після розірванню шлюбу, у липні 2012 року, гр. ОСОБА_4 виїхала до Сполучених Штатів Америки. 22 серпня 2014 року гр. ОСОБА_4 уклала новий шлюб та народила двох дітей.
Відзив на позов не надходив.
В судове засідання позивач не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про вирішення спору за його відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.
Процесуальні дії
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16 вересня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21 січня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Фактичні обставини справи
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що 21 вересня 2007 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_4 у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис 3029, зареєстровано шлюб. 
Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві зроблено відповідний актовий запис № 1222 та видано свідоцтво про народження дитини серія НОМЕР_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві зроблено відповідний актовий запис № 2273 та видано свідоцтво про народження дитини серія НОМЕР_2 .
Діти постійно мешкають разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва (справа №2/2605/2907/12) від 18 травня 2012 року розірвано шлюб між сторонами.
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18.10.2013 (справа № 757/15349/13-ц) вирішено стягнути з ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 700 грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.07.2013 та до досягнення дітьми повноліття.
Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації направила до суду висновок, згідно з яким з урахуванням думки дітей, діючи виключно в інтересах дітей - Печерська районна в місті Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_4 по відношенню до неповнолітніх: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , як таку, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та догляду своїх дітей.
У вказаному висновку зазначено, що 2 грудня 2025 року на засіданні комісії присутній батько дітей - гр. ОСОБА_1 та діти: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на запитання членів комісії, як давно діти спілкувались з матір`ю, ОСОБА_7 відповіла, що близько восьми років тому, а ОСОБА_8 - взагалі не пам`ятає. Матір дітей - гр. ОСОБА_4 на засідання не з`явилась, своїх пояснень або заперечень по справі не надала.
16 грудня 2025 року на засіданні комісії прийнято рішення.
З кінця 2013 року матір самоусунулась від виконання батьківських обов`язків відносно дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 01 серпня 2024 року - заборгованість за виконавчим документом № 757/15349/13-ц від 30 листопада 2018 року - становить 138262, 77 грн.
13 листопада 2025 року спеціалістом Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації здійснено вихід за адресою проживання дитини: АДРЕСА_1 та складено відповідний акт. Батьком створені належні умови для проживання, виховання та навчання дітей. Під час проведення обстеження умов проживання з дітьми проведено бесіду, в ході якої вони розповіли, що проживають разом з батьком, який повністю та одноосібно піклується про них. ОСОБА_8 та ОСОБА_7 розповіли, що матір близько 8 років проживає в Сполучних Штатах Америки та не приймає участі в їхньому житті. Діти підтримують рішення батька про позбавлення їх біологічної матері - гр. ОСОБА_4 батьківських прав.
Позиція суду та оцінка аргументів сторін
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України Суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» 
від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58).
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).
Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, наявність правових підстав для застосування такого виняткового заходу, як позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки позивачем доведено та судом встановлено наявність такого обов`язкового елементу як винності в умисному ухиленні матері від виконання її батьківських обов`язків, адже дітьми вона не цікавиться взагалі, належних умов для її проживання, виховання, догляду не створює, аліменти не сплачує.
За правилами статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.
Керуючись ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 280-282, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ), який діє в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ), третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (адреса: 01010, м. Київ, вул. Михайла Омеляновича-Павленка, 15; код ЄДРПОУ: 37451524), про позбавлення батьківських прав. - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , виданий Печерським РУ ГУ МВС України в місті Києві 11 жовтня 2007 року, батьківських прав відносно неповнолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя С.В. Вовк