Єдиний унікальний номер: 378/666/26 
Провадження № 1-кп/378/37/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді             ОСОБА_1 , 
за участю секретаря     ОСОБА_2 ,
прокурора   ОСОБА_3 ,
обвинуваченого   ОСОБА_4 ,
його захисника   ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Ставище кримінальне провадження № 12026111290000087 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розкішна Ставищенеького району Кйвської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта вища, неодруженого, на утриманні має малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця призваного за мобілізацією, перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «молодший сержант», раніше судимого вироком Ставищенського районного суду Київської області від 17.12.2025 за ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, який сплачено 10.03.2026, обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, 
ВСТАНОВИВ:
21.05.2026 до Ставищенського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12026111290000087.
В підготовчому судовому засіданні прокурор подав угоду про визнання винуватості.
За змістом обвинувального акту та угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382, КК України, за наступних обставин.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.03.2025 № 73 молодшого сержанта ОСОБА_4 , призваного на військову службу під час мобілізації на особливий період, переведено в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .
ОСОБА_4 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами статей 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, бути дисциплінованим, під час перебування поза розташуванням військової частини не допускати негідних вчинків.
08.04.2025 Ставищенським районним судом Київської області за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 281600 від 25.03.2025 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 281622 від 25.03.2025 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, винесено постанову у справі № 378/389/25 провадження №3/378/141/25, яка набрала законної сили 21.04.2025, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Також 14.05.2025 Ставищенським районним судом Київської області за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 288527 від 02.04.2025 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 288547 від 02.04.2025 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, винесено постанову у справі № 378/433/25 провадження №3/378/154/25, яка набрала законної сили 27.05.2025, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотириста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн., з позбавленням права керувати і транспортними засобами строком на 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Також 25.06.2025 Ставищенським районним судом Київської області за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 344492 від 28.05.2025 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 344477 від 28.05.2025 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, винесено постанову у справі № 378/728/25 провадження №3/378/246/25, яка набрала законної сили 08.07.2025, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 10 років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Також 10.09.2025 Ставищенським районним судом Київської області, за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 413833 від 06.08.2025 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 413837 від 06.08.2025 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, винесено постанову у справі № 378/1046/25 провадження №3/378/345/25, яка набрала законної сили 23.09.2025, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 10 років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Однак, ОСОБА_4 , умисно не виконуючи постанови Ставищенського районного суду Київської області від 08.04.2025, 14.05.2025, 25.06.2025 та 10.09.2025, достовірно знаючи про наявність вказаних постанов суду та будучи ознайомлений з ними, маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою невиконання вищевказаних постанов суду, 21.11.2025 об 11 годині 13 хвилини керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 211010», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по вулиці Молодіжна в с. Іванівка Білоцерківського району Київської області, де був зупинений працівниками поліції.
В подальшому, вироком Ставищенського районного суду Київської області від 17.12.2025 по справі № 378/1676/25 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 382 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.
Однак, ОСОБА_4 умисно не виконуючи постанови Ставищенського районного суду Київської області від 08.04.2025, 14.05.2025, 25.06.2025 та 10.09.2025, достовірно знаючи про наявність вказаних постанов суду та будучи ознайомлений з ними, маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, будучи особою раніше судимою за злочин, передбачений цією ч. 1 ст. 382 КК України, 25.03.2026 о 23 годині 36 хвилин керував транспортним засобом марки «Chevrolet» моделі «Lacetti», реєстраційний номер НОМЕР_3 ., рухаючись по вулиці Валентини Білоус в с. Іванівка Білоцерківського району Київської області, де був зупинений працівниками поліції та відносно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП.
Тим самим, ОСОБА_4 25.03.2026, діючи з мотивів зневаги до постанов Ставищенського районного суду Київської області від 08.04.2025, 14.05.2025, 25.06.2025 та 10.09.2025, які набрали законної сили, умисно не виконував постанови суду, якими позбавлено останнього права керувати транспортними засобами.
Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, вчиненому особою, раніше судимою за злочин, передбачений статтею 382 КК України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.
У даному кримінальному провадженні 01 червня 2026 року між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, та ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно вказаної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останнього за ч. 3 ст. 382, КК України, обвинувачений повністю визнав свою винуватість. Також вказаною угодою сторони погодили покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною із керуванням транспортними засобами строком на 3 роки, із звільненням на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням протягом іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. 
Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене в угоді покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні беззастережно визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, в обсязі обвинувачення, щиро розкаявся, та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити.
Захисник не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості.
Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , перевіривши вказану угоду, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, передбачене ч. 3 ст. 382 КК України, віднесене до тяжких злочинів.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, і укладена сторонами угода - є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Крім цього, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального та Кримінального кодексів України, зокрема, вимогам ст. ст. 52, 63 КК України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, та при цьому обвинувачений погоджується на призначення узгодженого покарання.
Судом не встановлено жодних підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України.
Суд погоджується з наведеною в обвинувальному акті обставиною, яка пом`якшує покарання та визнає відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття.
При вирішенні питання про можливість затвердження угоди та призначення узгодженого угодою покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст. ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, який визнає свою вину повністю, по місцю проживання характеризується задовільно, є військовослужбовцем, нагародженим нагрудними знаками: "Золотий Хрест", "Гідність та Честь", "Україна або Смерть", має поранення під час виконання бойових завдань, на обліку в лікаря-нарколога, психіатра не перебуває, а також обставину, що пом`якшує покарання.
Суд погоджується з наведеною в обвинувальному акті обставиною, яка пом`якшує покарання та визнає відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України, - відсутні.
Обумовлене угодою покарання відповідає ступеню тяжкості і характеру вчиненого, особі обвинуваченого.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, та вважає можливим призначити обвинуваченому узгоджене остаточне основне та додаткове покарання, із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням протягом іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. 
Керуючись ст. ст. 314, 368, 369, 374, 474, 475 КПК України, суд 
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 01 червня 2026 року, укладену між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, та призначити йому узгоджене в угоді покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з керуванням транспортними засобами на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Ставищенський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України: 
- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя                ОСОБА_1