Справа № 521/17236/25
Номер провадження № 2/521/3479/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2026 рокум. Одеса
Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Бобуйка І.А.,
секретаря судового засідання - Литвиненко А.Г.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в приміщенні суду в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» (адреса місцезнаходження: м. Одеса, вул. Миколи Боровського, буд, 28-Б) про визнання протиправним та скасування наказу про призупинення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу-,

ВСТАНОВИВ:
01.10.2025 року звернувся позивач до суду з вказаною позовною заявою.
Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 02.10.2025 року вищевказану позовну заяву залишено без руху та надано 10-ти денний строк для усунення недоліків.
Вищевказана ухвала Хаджибейського районного суду м. Одеси була отримана позивачем 03.10.2025 року, про що свідчить довідка про доставку електронного листа. 
Ухвалою суду від 14.10.2025 року позовну заяву було повернуто через неусунення недоліків.
27.10.2025 року позивач подав апеляційну скаргу на ухвалу Хаджибейського районного суду м. Одеси від 14.10.2025 року. 
16.01.2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено Одеським апеляційним судом. Ухвалу Хаджибейського районного суду м. Одеси від 14.10.2025 року було скасовано та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
13.02.2026 року автоматизованою системою розподілу справ між суддями матеріали справи передано судді Бобуйку І.А.
20.02.2026 року позивач подав до суду заяву про відвід судді від розгляду вищевказаної цивільної справи. Позивач мотивує свою заяву тим, що позивач не згоден з процесуальними рішеннями судді під час розгляду справи (не розгляд суддею клопотання про витребування доказів на стадії відкриття провадження у справі, не зазначення в ухвалі про відкриття повного предмету позову), що позивач вважає безумовною підставою для відводу судді у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.
23.02.2026 року ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси суд відмовив у задоволені відводу судді Бобуйку Ігорю Анатолійовичу з підстав, на які він посилається, вирішення питання відводу було передано іншому судді. 
25.02.2026 року ухвалою судді Хаджибейського районного суду м. Одеси - Громіка Д.Д., заявнику ОСОБА_2 було відмовлено у відводі судді Бобуйка І.А. 
02.03.2026 року представником відповідача - ОСОБА_3 було подано до суду заперечення на заяву про витребування доказів, в якому просить клопотання про витребування доказів від 26.01.2026 року та 29.01.2026 року залишити без задоволення. 
02.03.2026 року від представника відповідача надійшло клопотання про перехід від спрощеного провадження в загальне провадження. Ухвалою від 02.03.2026 року було відмовлено, з підстав того, що дана категорія справ підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного позовного провадження.
04.03.2026 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якій просить суд відмовити позивачу у повному обсязі. 
05.03.2026 року до суду від позивача надійшло клопотання про перехід від спрощеного провадження в загальне провадження. Ухвалою суду від 05.03.2026 року позивачу було відмовлено і роз`яснено, що дана категорія справ підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного позовного провадження.
09.03.2026 року позивач подав до суду відповідь на відзив. 
12.03.2026 року суд розглянув усну заяву позивача про відвід головуючого судді Бобуйка Ігоря Анатолійовича, ухвалою від 12.03.2026 року позивачу було відмовлено і суд прийшов до висновку про необґрунтованість заявленого позивачем відводу судді Бобуйку Ігорю Анатолійовичу з підстав, на які він посилався.
12.03.2026 року ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси було витребувано докази у відповідача акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» за клопотанням позивача від 29.01.2026 р.
09.04.2026 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про збільшення позовних вимог. 
13.04.2026 року позивач ОСОБА_1 подав клопотання про витребування доказів, в якому просив суд: витребувати у акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» наступну додаткову інформацію, а саме список працівників департаменту з правового забезпечення акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» станом на 05.04.2022 року (на день винесення наказу акціонерним товариством «ДТЕК Одеські електромережі» від 05.04.2022 року № 524-к «Про призупинення дії трудового договору» з ОСОБА_1 ) із зазначенням дати народження працівників, які залишились працювати в компанії.
28.04.2026 року позивач ОСОБА_1 подав клопотання про витребування доказів, в якому просив суд: витребувати у акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» належним чином засвідчені копії документів: Статут АТ «ДТЕК Одеські електромережі» (код ЄДРПОУ 00131713) у редакції, що була чинною станом на 05.04.2022 року; Положення про Департамент з правового забезпечення АТ «ДТЕК Одеські електромережі», що було чинним станом на 05.04.2022 року.
29.04.2026 року представником відповідача - Сузанською Л.М. було подано до суду заперечення на заяву про збільшення позовних вимог, на клопотання про витребування доказів від 26.01.2026 року та 29.01.2026 року, клопотання просить залишити без задоволення.
Ухвалою від 30.04.2026 року було відмовлено у задоволенні клопотань позивача від 13.04.2026 року та 28.04.2026 року. 
ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву. Просив суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення. 
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просила суд відмовити у задоволенні даного позову в повному обсязі.
Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. 
Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, включаючи можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що із липня 2002 року ОСОБА_1 працював в АТ «ДТЕК Одеські електромережі» (попередня назва ВАТ «ЕК Одесаобленерго», ПАТ «ЕК Одесаобленерго», АТ «Одесаобленерго») на посадах юрисконсульта, юрисконсульта другої категорії, юрисконсульта першої категорії, провідного юрисконсульта (підтвердженням є записи в трудовій книжці Серія НОМЕР_1 , яка оформлена на ім`я ОСОБА_1 ). 
ОСОБА_1 , як провідному юрисконсульту відділу з претензійно-позовної роботи Департаменту з правового забезпечення АТ «ДТЕК Одеські електромережі» кожного року надавалась довіреність представляти інтереси Товариства в усіх органах судової системи незалежно від їх юрисдикції, зокрема в загальних, господарських, адміністративних судах першої, апеляційної інстанції та у Верховному Суді, в усіх справах, в тому числі у справах про оскарження рішень, дій та бездіяльності державних виконавців та інших уповноважених осіб Державної виконавчої служби, учасників виконачого провадження та Приватних виконавців, про зобов`язання їх вчиняти певні дії або утриматись від їх вчинення, з усіма правами, які надані процесуальним законодавством учаснику процесу - позивачу, відповідачу, третій особі, потерпілому, цивільному позивачу/відповідачу, в тому числі підписувати, надавати та отримувати усі необхідні документи тощо. 
На 2022-2023 роки ОСОБА_1 була також надана довіреність № 95/2022 від 18.03.2022 року від АТ «ДТЕК Одеські електромережі» в особі Генерального директора Фоменка Олександра Валерійовича, який діє на підставі Статуту, представляти інтереси Товариства. 
Керуючись Указом Президента України від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», Указом Президента України від 14.03.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» та на виконання наказу АТ «ДТЕК Одеські електромережі» від 05.04.2022 року № 524-к «Про призупинення дії трудового договору», Департамент з управління персоналом повідомляє про призупинення дії трудового договору, укладеного з ОСОБА_1 - АТ «ДТЕК Одеські електромережі» з 05.04.2022 року на період дії воєнного стану, введеного Президентом України відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» без виплати заробітної плати. 
Як зазначає сам ОСОБА_1 сам наказ АТ «ДТЕК Одеські електромережі» від 05.04.2022 року № 524-к «Про призупинення дії трудового договору» йому так і не був наданий для ознайомлення.
Незважаючи на те, що з ОСОБА_1 був призупинений трудовий договір, на прохання керівництва компанії, він продовжував працювати і після 05.04.2022 року на підставі виданої довіреності № 95/2022 від 18.03.2022 року, і при цьому не отримував заробітну плату за свою працю. 
Підтвердженням даного факту є наступні дії, інформація та документи:
- підготовлені та направлені поштою 12.04.2022 року згідно реєстру заяви (з № 64 по № 86) про примусове виконання рішень суду до Доброславського ВДВС в Одеському районі Одеської області;
-підготовлена та подана позовна заява до Южненського міського суду Одеської області про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 , про відкриття провадження у справі № 519/254/24 була винесена ухвала суду від 14.04.2022 року. У супроводжувальному листі суду була зазначена також в якості адресата його електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- підготовлені та направлені поштою 16.04.2022 року згідно реєстру заяви (з № 87 по № 103) про примусове виконання рішень суду до Березівського ВДВС у Березівському районі Одеської області;
- підготовлені та направлені поштою 16.04.2022 року згідно реєстру заяви (з № 104 по № 120) про примусове виконання рішень суду до Южненського міського ВДВС в Одеському районі Одеської області;
- підготовлені та направлені поштою 20.04.2022 року згідно реєстру заяви (з № 121 по № 143) про примусове виконання рішень суду до Доброславського ВДВС в Одеському районі Одеської області;
- клопотання до Роздільнянського районного суду Одеської області про розгляд справи № 511/2750/21 за моїм підготовленим та поданим позовом як представника АТ «ДТЕК Одеські електромережі» по стягненню заборгованості вартості необлікованої електричної енергії з ОСОБА_5 без участі представника позивача, на підставі якого було винесене рішення про задоволення позовних вимог по справі № 511/2750/21 від 19.05.2022 року;
- підготовлене 24.05.2022 року клопотання до Роздільнянського районного суду Одеської області про відкладення розгляду справи № 511/2536/21 для ознайомлення з відзивом представника відповідача.
- 30.05.2022 року Овідіопольським районним судом Одеської області судом було винесене рішення по справі №509/38/22 про задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 заборгованості вартості необлікованої електричної енергії на підставі підготовленого та поданого ОСОБА_1 позову - як представником АТ «ДТЕК Одеські електромережі»;
- підготовлені та направлені 14.06.2022 року згідно реєстру заяви (з № 144 по №163) про примусове виконання рішень суду до Роздільнянського ВДВС у Роздільнянському районі Одеської області;
- підготовлені та направлені 14.06.2022 року згідно реєстру заяви (з № 164 по №183) про примусове виконання рішень суду до Роздільнянського ВДВС у Роздільнянському районі Одеської області;
- підготовлені та направлені поштою 29.06.2022 року згідно реєстру заяви (з № 185 по № 192) про примусове виконання рішень суду до Южненського міського ВДВС в Одеському районі Одеської області;
-участь у судовому засіданні як представника АТ «ДТЕК Одеські електромережі» 14.07.2022 року в Роздільнянському районному суді Одеської області по стягненню заборгованості вартості необлікованої електричної енергії з ОСОБА_8 на підставі повідомлення суду по справі № 511/2545/21 від 08.07.2022 року;
- підготовлені та направлені поштою 29.07.2022 року згідно реєстру заяви (з № 194 по № 202) про примусове виконання рішень суду до Березівського районного ВДВС у Березівському районі Одеської області;
- 11.10.2022 року Постановою Одеського апеляційного суду від 11.10.2022 року апеляційна скарга представника АТ «ДТЕК Одеські електромережі» ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 01.07.2021 року по справі № 504/2687/18 за позовом ОСОБА_9 була частково задоволена, заочне рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 01.07.20221 року було скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_10 залишено без задоволення;
- 18.01.2023 року рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області позов представника АТ «ДТЕК Одеські електромережі» адвоката ОСОБА_1. про стягнення збитків з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 був задоволений та стягнуто із відповідачів на користь АТ «ДТЕК Одеські електромережі» збитки на загальну суму 27096,23 грн. та судовий збір у сумі 2481,00 грн.
- підготовлені та направлені поштою 27.02.2023 року згідно реєстру заяви (з № 01 по № 20) про примусове виконання рішень суду до Доброславського ВДВС в Одеському районі Одеської області;
- підготовлені та направлені поштою 27.02.2023 року згідно реєстру заяви (з № 21 по № 40) про примусове виконання рішень суду до Доброславського ВДВС в Одеському районі Одеської області;
- підготовлені та направлені поштою 27.02.2023 року згідно реєстру заяви (з № 41 по № 60) про примусове виконання рішень суду до Доброславського ВДВС в Одеському районі Одеської області;
- підготовлені та направлені поштою 02.03.2023 року згідно реєстру заяви (з № 63 по № 62) про примусове виконання рішень суду до Великомихайлівського ВДВС у Роздільнянському районі Одеської області;
- підготовлені та направлені поштою 02.03.2023 року згідно реєстру заяви (з № 61 по № 68) про примусове виконання рішень суду до Ширяївського ВДВС у Березівському районі Одеської області;
- підготовлені та направлені поштою 06.03.2023 року згідно реєстру заяви (з № 69 по № 83) про примусове виконання рішень суду до Подільського ВДВС у Подільському районі Одеської області;
- підготовлені та направлені поштою 06.03.2023 року згідно реєстру заяви (з № 84 по № 97) про примусове виконання рішень суду до Подільського ВДВС у Подільському районі Одеської області;
- підготовлена та направлена поштою 02.03.2023 року згідно реєстру заява (№ 98) про примусове виконання рішення суду до Балтського ВДВС у Подільському районі Одеської області;
- підготовлена та направлена поштою 02.03.2023 року згідно реєстру заява (№ 99) про примусове виконання рішення суду до Любашівського ВДВС у Подільському районі Одеської області;
- підготовлені та направлені поштою 02.03.2023 року згідно реєстру заяви (з № 100 по № 104) про примусове виконання рішень суду до Біляївського ВДВС в Одеському районі Одеської області;
- підготовлена та направлена поштою 02.03.2023 року згідно реєстру заява (№ 105) про примусове виконання рішення суду до Балтського ВДВС у Березівському район Одеської області;
- підготовлені та направлені 10.03.2022 року згідно реєстру заяви (з № 106 по №125) про примусове виконання рішень суду до Роздільнянського ВДВС у Роздільнянському районі Одеської області;
- підготовлені та направлені 10.03.2022 року згідно реєстру заяви (з № 126 по №145) про примусове виконання рішень суду до Роздільнянського ВДВС у Роздільнянському районі Одеської області;- підготовлені та направлені 22.03.2022 року згідно реєстру заяви (з № 146 по №156) про примусове виконання рішень суду до Роздільнянського ВДВС у Роздільнянському районі Одеської області.
Таким чином, у ОСОБА_1 була можливість виконувати свої зобов`язання вже і під час зупинення трудового договору. 
18.09.2025 року ОСОБА_1 у відкритій мережі-Інтернет, побачив оголошення, що компанії ДТЕК потрібні працівники різних спеціальностей та напрямків роботи в м. Одеса та Одеській області. Після самостійного дослідження, ОСОБА_1 було виявлено ще інші оголошення щодо вакантних посад у відповідача на аналогічних платформах з пошуку роботи. Позивач зауважив, що АТ «ДТЕК Одеські електромережі» за період воєнного стану, неодноразово брало участь у процедурах закупівель відповідно до законодавства у сфері публічних закупівель. 
Отже, як з`ясувалось, відповідач по справі постійно і публічно, через розміщення у мережі інтернет, розміщував оголошення про наявність відкритих вакансій у АТ «ДТЕК Одеські електромережі», брав участь у процедурах публічних закупівель, що є підтвердженням і свідчить проте, що АТ «ДТЕК Одеські електромережі» не призупиняло свою господарську діяльність та продовжує функціонувати до теперішнього часу. З огляду на вищевказане, електромережі» можливість вбачається, що у АТ «ДТЕК Одеські забезпечити ОСОБА_1 роботою, як і під час призупинення трудового договору, та і у період такого зупинення. 
Як вбачається з позову, ОСОБА_1 є особою передпенсійного віку, то на момент зупинення трудового договору, залишилось до настання пенсійного віку менше трьох років, відповідно до якого АТ «ДТЕК Одеські електромережі» своїм наказом від 05.04.2022 року № 524-к призупинило дію трудового договору. 
Зазначений наказ АТ «ДТЕК Одеські електромережі» від 05.04.2022 року № 524-к про призупинення дії трудового договору вплинув і на соціальне забезпечення щодо можливості отримання пенсії у більшому розмірі та порушив конституційні права на соціальний захист, який належить до основоположних прав і свобод, які гарантуються державою і за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається.
Висновок суду щодо законності наказу № 524- від 05.04.2022 року «Про призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 ».
Стаття 43 Конституції України гарантує право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан, який діє на теперішній час.
Згідно з пунктом 3 цього Указу, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України.
Воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (ст. ЗУ «Про правовий режим воєнного стану»).
15.03.2022 прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», яким визначені особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Частинами першою та другоюстатті 1 вказаного Закону (тут і надалі в редакції на день винесення оскаржуваного наказу) встановлено, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.
Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень КЗпП України, під час дії воєнного стану, введеного відповідно доЗакону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».
Відповідно до ст. 13 ЗУ Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» призупинення дії трудового договору це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб. Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України.
Наведена спеціальна норма права надає роботодавцю право тимчасово призупинити дію трудового договору з працівником у разі неможливості у зв`язку із військовою агресією проти України забезпечити працівника роботою.
Водночас таке право не є абсолютним. Для застосування цієї норми права роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати працівнику роботу, а працівник не може виконати роботу. Зокрема, у випадку, якщо необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціювання з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо.
Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 01 червня 2023 року у справі № 149/1089/22 (провадження № 61-292св23). 
Як вбачається, головною умовою призупинення трудового договору з працівником, є абсолютна неможливість роботодавця надати роботу, а працівника - виконувати її. 
Призупинення трудового договору не може бути покаранням, воно можливе лише за умови абсолютної неможливості роботодавця надати роботу, а працівника - її виконувати. 
Відповідно до Положення про Міністерство економіки України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №459 від 20 серпня 2014 року «Питання Міністерства економіки» Мінекономіки є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері праці, зайнятості населення, трудової міграції, трудових відносин, соціального діалогу. 
Міністерство економіки України розмістило на сайті Міністерства коментар до Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», зокрема, і коментар до статті 13 вказаного Закону, у якому зазначено, що у зв`язку з призупиненням дії трудового договору працівник звільняється від обов`язку виконувати роботу, визначену трудовим договором, а роботодавець звільняється від обов`язку забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи. Головною умовою для призупинення дії трудового договору є абсолютна неможливість надання роботодавцем та виконання працівником відповідної роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин, а також виконання інших обов`язків, передбачених трудовим договором.
Таким чином, за умови, що працівник бажає та може виконувати роботу, а роботодавець може надати роботу, відсутні підстави для призупинення дії трудового договору. 
Судом встановлено, що позивач по справі не був ініціатором призупинення із ним трудового договору, не звертався до відповідача з питанням про те, що він не може виконувати роботу через збройну агресію і тому слід призупинити із ним дію трудового договору. Навпаки, позивач на прохання керівництва компанії, продовжував виконувати свої функціональні обов`язки і після 05.04.2022 року на підставі виданої довіреності Генеральним директором АТ«ДТЕК Одеські електромережі» Фоменко О.В. і при цьому, не отримуючи заробітну плату за працю. Підтвердженням даного факту є дії, інформація та документи, які були зазначені вище. 
З огляду на вищезазначене, вбачається, що відповідач по справі постійно і публічно, через розміщення у мережі інтернет, розміщував оголошення про наявність відкритих вакансій у АТ «ДТЕК Одеські електромережі», брав участь у тендерах та державних закупівель, що є підтвердженням і свідчить проте, що АТ «ДТЕК Одеські електромережі» не призупиняло свою господарську діяльність та продовжує функціонувати до теперішнього часу. 
Суд приходить до висновку, що у АТ «ДТЕК Одеські електромережі» була можливість забезпечити ОСОБА_1 роботою, тобто і під час призупинення трудового договору із позивачем, так і у період такого зупинення.
Таким чином, в рамках розгляду даної справи судом не встановлено обставин неможливості надання АТ «ДТЕК Одеські електромережі» роботи у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а позивачу - її виконувати, тому суд вважає, що призупинення дії трудового договору із ОСОБА_1 було незаконним.
Суд підкреслює, що ОСОБА_1 є працівником передпенсійного віку, якому (на момент зупинення трудового договору) залишилось до настання пенсійного віку менше трьох років, відповідно до якого АТ «ДТЕК Одеські електромережі» своїм наказом від 05.04.2022 року № 524-к призупинило дію трудового договору. 
Законом України № 2005-VIII від 6 квітня 2017 року «Про внесення зміни до КЗпП щодо захисту трудових прав працівників передпенсійного віку» статтю 42 Кодексу, а саме частину другу доповнено новим пунктом, відповідно до якого, до переліку категорій працюючих, яким надається переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, додається категорія працівників, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат. Відповідний закон набрав чинності 30 квітня 2017 року. 
Отже, законодавцем були внесені зазначені зміни з метою забезпечення додаткових гарантій щодо захисту трудових прав літніх працівників у разі зміни в організації виробництва і праці та забороняють дискримінацію за будь-якою ознакою у сфері праці.
Слід також зазначити, що відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розмір пенсії залежить від страхового стажу та заробітної плати, з якої сплачено страхові внески до Пенсійного фонду України. Тому для кожного пенсіонера визначається індивідуальний коефіцієнт страхового стажу в залежності від кількості відпрацьованих місяців та коефіцієнт заробітку. Останній обчислюється шляхом ділення фактичної заробітної плати застрахованої особи на величину середньої заробітної плати в Україні за відповідний період у розрізі кожного місяця.
З огляду на вказане вбачається, що АТ «ДТЕК Одеські електромережі» в порушення діючого законодавства призупинило з ОСОБА_1 , людиною передпенсійного віку (на той час) трудові відносини, залишивши його без заробітної плати та страхового стажу, які є ключовими показниками та відсутність яких за останні три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, негативно вплинули в подальшому на розмір пенсії позивача.
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що наказ АТ «ДТЕК Одеські електромережі» від 05.04.2022 року № 524-к «Про призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 » підлягає скасуванню, у зв`язку з цим слід вважати поновленою дію трудового договору з 05.04.2022 року по 30.04.2026 рік. 
Висновок суду щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Оскільки, в рамках розгляду даної справи суд дійшов висновку, що підстав для застосування статті 13 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» немає, то й не підлягає застосуванню частина четверта цієї статті про те, що відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України.
Особливістю призупинення дії трудового договору є вимушена необхідність тимчасово не виконувати роботу протягом періоду, який роботодавцем не оплачується та тривалість якого може бути значною. Зазначене, за своєю правовою природою, є фактичне відсторонення від роботи (позбавлення права виконувати роботу за плату) та вимушений прогул.
Відповідно до вимог ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
У КЗпП України відсутня норма права, яка б у даній ситуації регулювала питання виплати середнього заробітку за час незаконного призупинення дії трудового договору, так як це не є ні простоєм, ні звільненням працівника. Разом з тим, відповідно до статті 43 Конституції України, найбільш подібним (аналогічним) до цієї ситуації є застосування частин першої, другої статті 235 КЗпП України, яку суд вважає за необхідним застосувати.
Таким чином, встановивши, що незаконні дії внаслідок призупинення дії трудового договору позбавили позивача можливості працювати, суд вважає обґрунтованим покласти на відповідача обов`язок відшкодувати ОСОБА_1 середню заробітну плату за час його перебування у вимушеному прогулі.
Аналогічні висновки зроблено також у постанові ВС/КЦС від 31.01.2024 року за результатами розгляду справи № 161/8196/22, яку суд в силу вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.
Розмір середнього заробітку необхідно проводити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 з наступними змінами. 
Згідно з пунктами 2, 5 цього Порядку середня заробітна плата працівника обчислюється виходячи із його заробітної плати за два останніх відпрацьованих місяця, які передували звільненню, а нарахування середньої заробітної плати проводиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати.
Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного(годинного)заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Згідно з п. 2 розділу 2 вказаного Порядку, у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. 
Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. 
З наданої копії наказу по АТ «ДТЕК Одеські електромережі» від 11.03.2022 року № 1826-о вбачається, що позивач ОСОБА_1 знаходився у відпустці без збереження заробітної плати за сімейними обставинами у кількості 14 календарних днів з 14.03.2022 року по 27.03.2022 року. 
Враховуючи факт знаходження позивача у відпустці без збереження заробітної плати в березні 2022 року та приймаючи до уваги приписи п.2 розділу 2 зазначеного вище Порядку, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи (тобто, не за лютий-березень 2022 року, а за грудень 2021-січень 2022 року).
Згідно довідки про доходи від 16.03.2026 року №03/10-74, що була надана суду 31.03.2026 року представником АТ «ДТЕК Одеські електромережі» середня заробітна плата ОСОБА_1 за останні два місяці (грудень 2021 року, січень 2022 року) перед призупиненням дії трудового договору складала 30047,36 + 27436,06 = 57483,42 грн., що складає 1402,03 грн. (57483,42 / 41) середньоденної заробітної плати. (41 робочий день з 01.12.2021 р. по 01.02.2022 р.)
Термін протиправного відсторонення ОСОБА_1 від роботи з 05.04.2022 року по 30.04.2026 року становить 1060 робочих днів. 
Відповідно до Постанови КМ України від 8 лютого 1995 р. N 100 розрахунок середнього заробітку такий: 1402,03 грн х кількість робочих днів за час вимушеного прогулу (1048 робочих днів).
Враховуючи, що термін протиправного відсторонення ОСОБА_1 від роботи складає 1060 робочих дні (з 05.04.2022 р. по 30.04.2026 р.), суд приходить до висновку, що середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.04.2022 р. по 30.04.2026 р. становить 1486151,80 грн. (1402,03 грн. (середньоденна заробітна плата) х 1060 (кількість робочих днів). Саме така сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо заперечення на клопотання про збільшення позовних вимог, суд зазначає, що дане клопотання подано позивачем, як уточнений розрахунок його середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В даній заяві уточнено для суду період заборгованості, прораховано середню заробітну плату, здійснено відповідно до Постанови КМ України від 8 лютого 1995 р. N 100 розрахунок середнього заробітку та середній заробіток за час вимушеного прогулу. Дана заява сформована з невірною назвою, однак, зміст заяви цілком зрозумілий, і стосується законних прав ОСОБА_1 . З огляду на зазначене, заперечення представника відповідача проти збільшення позовних вимог не приймаються судом до уваги. 
Згідно приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно вимог ч. 6 ст. 80 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях
Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оцінюючи докази суд зазначає, що законодавчі обмеження матеріально правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом (постанова Верховного Суду України від 12.06.2014 року у справі № 6-32цс13).
Виходячи зі встановлених, на підставі належним чином оцінених доказів, обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку про доведеність позивачем викладених в позові обставин належними, достовірними та допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для задоволення позовних вимог та захисту порушеного права позивача в судовому порядку.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.
З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що із акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню за рішенням суду сплачений судовий збір в розмірі 968,96 грн.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 141, 228, 229, 263, 265, 273, 279, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 43, 235, 237-1 КЗпП України, ст. 43 Конституції України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» (адреса місцезнаходження: м. Одеса, вул. Миколи Боровського, буд, 28-Б) про визнання протиправним та скасування наказу про призупинення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити. 
Визнати незаконним та скасувати наказ акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» від 05.04.2022 року № 524-к «Про призупинення дії трудового договору» та вважати поновленою дію трудового договору з 05.04.2022 року по 30.04.2026 року. 
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) з акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» (код ЄДРПОУ - 00131713, адреса місцезнаходження: м. Одеса, вул. Миколи Боровського, буд, 28-Б) середній заробіток за час вимушеного 1486151,80 грн. (один мільйон чотириста вісімдесят шість тисяч сто п`ятдесят одна) гривня 80 копійок. 
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) з акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» (код ЄДРПОУ - 00131713, адреса місцезнаходження: м. Одеса, вул. Миколи Боровського, буд, 28-Б) сплачений позивачем судовий збір у розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 коп. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст рішення виготовлений 07.05.2026 року.

СУДДЯ Бобуйок І.А.