ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/21862/25 Суддя (судді) першої інстанції: Білоноженко М.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ганечко О.М.,
суддів Василенка Я.М., 
Кузьменка В.В.,
за участі секретаря судового засідання Вдовенко Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Трансоіл Груп» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових-повідомлень рішень,

У С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство «Трансоіл Груп» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, у якому просило суд, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 05.02.2025 № 38780702; № 38880702; № 38900702.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення були прийняті контролюючим органом всупереч та не у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, оскільки ґрунтуються на помилкових судженнях відповідача щодо недотримання позивачем чинного податкового законодавства. Позивач не погодився з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями та зазначив, що всі перевезення здійснювалися на підставі міжнародних автомобільних накладних, що свідчить, що такі перевезення є міжнародними, а тому, застосовується « 0» ставка. Крім цього, позивачем зазначено, що відповідачем не доведено належним чином підстави нарахування податку на прибуток, а також не наведено вмотивованих доводів щодо допущеного позивачем порушення обліку витрат.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні.
Відповідач з поданим позовом не погодився, вважав його необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Вказував, що контролюючим органом, в ході перевірки встановлено, що ПП «ТРАНСОІЛ ГРУП» при формуванні фінансового результату за 3 квартали 2024 року здійснено наступну проводку: Д-т 79 К-т 92, 93, 94 на суму 253620064 грн., що відображено у рядку 2180 Звіту про фінансовий результат, а також, в акті перевірки зроблено висновок, що послуги з подачі порожнього транспорту під завантаження нафтопродуктами є постачанням послуг відповідно до пл. 14.1.185 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, оскільки рух автомобіля пустого під завантаження з України до пункту навантаження не фіксується в CMR, така послуга не підлягає оподаткуванню за ставкою 0%.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 липня 2025 року, позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення від 05.02.2025 № 38780702; № 38880702; № 38900702.
Стягнуто на користь Приватного підприємства «Трансоіл Груп» понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 30280,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Київській області.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Державної податкової служби у Київській області, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.03.2026 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду в порядку у відкритому судовому засіданні на 29 квітня 2026 р. 
29.04.2026 судове засідання відкладено на 27.05.2026.
У судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.
Представник позивача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.
27.05.2026 судом оголошено вступну і резолютивну частини постанови. 
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Головного управління Державної податкової служби у Київській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, приватне підприємство «Трансоіл Груп» зареєстроване Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області 14.01.2009 за №1 069 102 00000 24332. Позивач взятий на облік 20.01.2009 за № 68, як платник податків в Головному управлінні ДПС у Київській області.
Головним управління ДПС у Київській області проведено планову документальну виїзну перевірку Приватного підприємства «Трансоіл Груп», за результатами якої складено акт від 18.12.2024 №58272/10-36-07-02-12/36292016.
У вказаному акті контролюючим органом зроблено наступні висновки про порушення позивачем:
- п.44.1 ст.44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового Кодексу України від 02.12.2020 року №2755-VI (зі змінами да доповненнями), в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 450 199 грн., в т. ч. по періодам: за 3 квартали 2024 на суму 450199 грн. (в т. ч за 3 квартал 2024 на суму 450 199 грн.);
- абзацу б) п.185.1 ст. 185, п. 186.4 ст. 186, п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 23645446 грн., в т. ч. по періодам: серпень 2018- 17070 грн., травень 2019-14172 грн., червень 2019-18646 грн., серпень 2019-21422 грн., березень 2022- 32019 грн., квітень 2022-205968 грн., травень 2022-355004 грн., червень 2022-404098 грн., липень 2022- 385069 грн., серпень 2022-139500 грн., вересень 2022-838113 грн., жовтень 2022-989501 грн., листопад 2022-763649 грн., грудень 2022-1495021 грн., січень 2023-1068256 грн., лютий 2023-1423591 грн., березень 2023-1175527 грн., квітень 2023-1146127 грн., травень 2023-605917 грн., червень 2023- 714871 грн., липень 2023-732317 грн., серпень 2023-780938 грн., вересень 2023-82/270 грн., жовтень 2023-984596 грн., листопад 2023-492028 грн., грудень 2023-317995 грн., січень 2024-352378 грн. лютий 2024-681730 грн., березень 2024-652390 грн., квітень 2024-870635 грн., травень 2024-83060 грн., червень 2024-887479 грн., липень 2024-1346925 грн., серпень 2024-1827245 грн., вересень 2024-253375 грн;
- п.201.10 сm.201, п.89 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI(із змінами та доповненнями) не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстр податкових накладних податкові накладні на загальну суму ПДВ 23645446 грн., в т. ч. по періодал липень 2018-17070 грн., квітень 2019-6002 грн., травень 2019-11981 грн., червень 2019-36257 грн березень 2022-32019 грн., квітень 2022-212097 грн., травень 2022-348875 грн., червень 2022-40403 грн., липень 2022-385069 грн., серпень 2022-139500 грн., вересень 2022-838113грн, жовтень 2022-989501 грн., листопад 2022-763649 ери, грудень 2022-1495021 грн, січень 2023-1068236 грн., лютий 2023-1423591 грн, березень 2023-1175527 ерн, квітень 2023-1146/27 грн., травень 2023-605917 грн., червень 2023- 714871 грн., липень 2023-732317 грн, серпень 2023-780938 грн, вересень 2023-821270 грн, жовтень 2023-984596 гри, листопад 2023-492028 грн, грудень 2023-317995 грн., січень 2024-352378 грн, лютий 2024-68/730 гри., березень 2024-652390 грн, квітень 2024-870635 грн, травень 2024-830604 грн., червень 2024-887479 грн., липень 2024-1346925 грн., серпень 2024-1827245 грн., вересень 2024-253375 грн;
- пп.168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПКУ, підприємством несвоєчасно перераховано до бюджету за перевіряємий період податок на доходи фізичних осіб у сумі 14 688,50 грн., в тому числі у лютому 2023 р. на суму 463,15 грн., у березні 2023 на суму 143,91 грн., у квітні 2023 на суму 196,26 грн., у травні 2023 р. на суму 285,56 грн., у липні 2023 на суму 191,93 грн., у серпні 2023 на суму 177,07 грн., у чесні 2023 на суму 218,59 грн., у жовтні 2023 на суму 421,18 грн., у грудні 2023 на суму 7 160,04 грн., тому 2024 на суму 3585,88 грн., у березні 2022 на суму 1373,80 грн., у квітні 2024 на суму 79,03 у червні 2024 на суму 134,22 грн., у вересні 2024 на суму 257,87 грн
- вимог п.п. 14.1.180 ст. 14, п.51.1 ст. 51, п.176.2 «б» ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), п.3.2, п.3.3, п.3.4, п.3.5 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №4ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 15.12.2020 №773);
- пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, пп. 164.2.17 «e» п.164.2 ст.164, п.167.1 ст. 167, п.173.1 ст. 173 ПКУ, а саме: не нарахування, неутримання та неперерахування податку на доходи фізичних осіб за перевіряємий період з доходів у вигляді додаткового блага у розмірі 38528,41 грн., а саме: у червні-2023-10548,00 грн., у січні 2024- 396,00 грн., у липні 2022-27584,41 грн;
- п. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168, п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ, підприємством несвоєчасно перераховано до бюджету за перевіряємий період військового збору у сумі 1 308,85 грн., а саме у лютому 2023 на суму 38,60 грн., у березні 2023 на суму 11,97 грн., у квітні 2023 р. на суму 16,32 грн., у травні 2023 р. на суму 54,17 грн., у липні 2023 р. на суму 15,99 грн., у серпні 2023 на суму 14,75 грн., у вересні 2023 р. на суму 17,29 грн., у жовтні 2023 р. на суму 35,21 грн., у грудні 2023 р. на суму 596,77 грн., у лютому 2024 на суму 299,96 грн., у березні 2024 на суму 114,48 грн., у квітні 2024 р. на суму 23,51 грн., у травні 2024 р. на суму 36,96 грн., у червні 2024 р. на суму 11,28 грн., у вересні 2024 р. на суму 21,59 грн;
- п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ, пп. 164.2.17 «е» п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.1, п.п. 168.1.2, п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, абз.»а» п. 176.2 ст. 176 ПКУ, а саме: не нарахування та неутримання військового збору у розмірі 2796,94 грн., а саме, у червні 2023-879,0 грн., у січні 2024-33,00 грн. у липні 2022 р.- 1884,94 грн.
На підставі висновків акту, контролюючим органом прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:
- від 05.02.2025 №38780702 форми «Р» з розрахунком грошового зобов`язання за основним платежем та ШС, яким ІПІ «ТРАНСОІЛ ГРУП» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств на суму 450 199 (чотириста п`ятдесят тисяч сто дев`яносто дев`ят грн.) 00 коп. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) на суму 112 550 (сто дванадцят тисяч п?ятсот п?ятдесят гривень) 00 коп. Всього 562 749 грн. (далі - спірне рішення);
- від 05.02.2025 №38880702 форми «Р» з розрахунком грошового зобов`язання за основним платежем та ШС, яким ПП «ТРАНСОЛ ГРУП» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 23645446 (двадцять три мільйони шістсот сорок п`ять тисяч чотириста сорок шість грн.) 00 коп. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) на суму 5 900 655 (п`ять мільйонів дев`ятсот тисяч шісто п?ятдесят п?ять гривень) 00 коп. Всього 29 546 101 грн. (далі - спірне рішення);
- від 05.02.2025 №38900702 форми «Н» з розрахунком штрафу, яким до ТОВ «ТРАНСО ГРУ» застосовано суму штрафу в розмірі 6 560 898 (шість мільйонів п`ятсот шістдесят ти вісімсот дев`яносто вісім гривень) 00 коп.
Позивач не погодився із спірними рішеннями 27.02.2025 подав скаргу № 17 від 27.02.2025 до ДПС України.
Рішенням від 13.03.2025 №7066/6/99-00-06-01-01-06 ДПС України вирішено продовжити строк розгляду скарги.
Рішенням ДПС України від 24.04.2025 №11504/6/99-00-06-01-01-06 скаргу позивача залишено без задоволення, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення без змін.
Вважаючи прийняті відповідачем рішення протиправними, позивач звернувся до суду із позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що усі перевезення за перевіряємий період були здійсненні на підставі CMR - міжнародної автомобільної накладної, тобто на підставі міжнародного перевізного документу.
Тобто, контролюючий орган дійшов помилкового висновку щодо розмежування на певні етапи міжнародного перевезення, яке за своєю суттю є неподільним комплексним поняттям, яке включає в себе: подання машини на завантаження, маршрут до кордону України, маршрут поза межами України, розвантаження в місці призначення.
За таких обставин, на переконання суду оскаржувані податкові повідомлення-рішення не відповідають вимогам частини 2 статті 2 КАС України, внаслідок чого, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Стосовно податкового повідомлення-рішення від 05.02.2025 №38780702 форми «Р», суд зазначив, що в акті перевірки, в порушення вимог п. 5 р. ІІ Порядку №727, факти виявлених порушень викладені не чітко та не повною мірою, без посилань на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інших документів, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, а також податкову інформацію, що підтверджує наявність зазначених фактів.
Більше того, позивачем на підтвердженні власної позиції, подано структуру витрат Приватного підприємства «Трансоіл груп», в якій розписано по графам кожен з видів витрат, звіт про які було подано до податкової служби.
Крім цього, суд звернув увагу на той факт, що, згідно з додатком 5 до акта перевірки Реєстр кореспонденції рахунків бухгалтерського обліку та показників фінансового результату до оподаткування в Податковій декларації з податку на прибуток і Звіті про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) (форма №2), в якому контролюючим органом не враховано усі види витрат, які були здійснені позивачем. Належного пояснення щодо неврахування таких витрат контролюючим органом не наведено, не вказано, які саме витрати контролюючим органом не враховується чи не підтверджено належними первинними документами, що ставить платника податків, позивача, у стан невизначеності.
Суд констатував, що спірне рішення є індивідуально-правовим актом, який не відповідає вимогам законодавства та критеріям обґрунтованості.
Натомість, Головне управління Державної податкової служби у Київській області, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби служби вважає вказані висновки суду необґрунтованими та помилковими, оскільки: 
- контролюючим органом, в ході перевірки встановлено, що ПП «ТРАНСОІЛ ГРУП» при формуванні фінансового результату за 3 квартали 2024 року здійснено наступну проводку: Д-т 79 К-т 92, 93, 94 на суму 253620064 грн., що відображено у рядку 2180 Звіту про фінансовий результат, позивачем не заперечувався факт того, що ним направлено лист з таким змістом на адресу ГУ ДПС у Київській області, тобто фактично позивач своїми діями визнав правомірність встановленого контролюючим органом порушення;
- в акті перевірки зроблено висновок, що послуги з подачі порожнього транспорту під завантаження нафтопродуктами є постачанням послуг, відповідно до пл. 14.1.185 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, оскільки рух автомобіля пустого під завантаження з України до пункту навантаження не фіксується в CMR, така послуга не підлягає оподаткуванню за ставкою 0%.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України).
Згідно з положеннями пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
З аналізу вказаних положень податкового законодавства вбачається, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначений у статі 200 Податкового кодексу України.
Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Згідно із п. 200 ст. 200 Податкового кодексу України, при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Згідно з положеннями пункту 200.4. статті 200 Податкового кодексу України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Відповідно до приписів пункту 201.1 статті 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).
Відповідно до підпункту «ж» пункту 186.3 статті 186 Податкового кодексу України, місцем постачання транспортно-експедиторських послуг вважається місце, в якому отримувач послуг зареєстрований як суб`єкт господарювання або - у разі відсутності такого місця - місце постійного чи переважного його проживання.
Як передбачено пунктом 188.1 статті 188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.
Підпунктами «а» та «б» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України, передбачено, що ставка податку на додану вартість встановлюються від бази оподаткування в таких розмірах: 20 відсотків; 0 відсотків.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин), за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади. Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.
Колегія суддів звертає увагу на те, що з метою оподаткування ПДВ, операції з постачання транспортно-експедиторських послуг та послуг з міжнародного перевезення вантажів слід розглядати окремо. Так, зі змісту вказаних положень вбачається, що якщо транспортно-експедиторські послуги надаються замовнику-резиденту, то такі послуги підлягають оподаткуванню ПДВ на загальних підставах за основною ставкою (незалежно від того, резидентом чи нерезидентом надаються такі послуги), тоді як операції з міжнародного перевезення вантажів, якщо таке перевезення здійснюється за єдиним міжнародним перевізним документом, оподатковуються за нульовою ставкою, яка, у свою чергу, не поширюється на інші послуги, які надаються при перевезенні, зокрема, на ті, що надає експедитор.
Зазначене кореспондується з висновками Верховного Суду викладеними у постанові Верховного Суду від 24 листопада 2020 року у справі № 808/1010/16 та від 18 березня 2025 року у справі №140/33468/23 щодо розмежування, в частині оподаткування ПДВ, послуг з міжнародного перевезення та експедиторських послуг.
Колегія суддів зауважує, що нульова ставка податку застосовується до всього маршруту перевезення пасажирів та вантажів, якщо воно оформлене єдиним міжнародним документом та охоплено одним договором. 
Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що контролюючим органом, в ході перевірки встановлено, що ПП «ТРАНСОІЛ ГРУП» при формуванні фінансового результату за 3 квартали 2024 року здійснено наступну проводку: Д-т 79 К-т 92, 93, 94 на суму 253620064 грн., що відображено у рядку 2180 Звіту про фінансовий результат, позивачем не заперечувався факт того, що ним направлено лист з таким змістом на адресу ГУ ДПС у Київській області, тобто фактично позивач своїми діями визнав правомірність встановленого контролюючим органом порушення, в акті перевірки зроблено висновок, що послуги з подачі порожнього транспорту під завантаження нафтопродуктами є постачанням послуг відповідно до пл. 14.1.185 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, оскільки рух автомобіля пустого під завантаження з України до пункту навантаження не фіксується в CMR, така послуга не підлягає оподаткуванню за ставкою 0%, колегія суддів звертає увагу на наступне.
Як вбачається із матеріалів справи між приватним підприємством «Трансоіл Груп» та його контрагентами, ТОВ «АЛІУМ-ПРОМ», ТОВ «АВТОБАНСЕРВІС», ПП «АВТОТРАНСКОМ», ТОВ «ГЛОБАЛ СЕЙЛ», ТОВ «АВТОПЕТРОЛІУМ», ТОВ «АЛЬЯНС ОЙЛ УКРАЇНА», ТОВ «АЛЬЯНС ЕНЕРГО ТРЕЙД», ТОВ «ВТГ-ТРЕЙДІНГ», ТОВ «ГАЗТРОН-УКРАЇНА», ТОВ «ЕКСПЕРТ ТРЕЙД», ТОВ «КЛО-2017», ТОВ «НАФТОГАЗ ОЙЛ ТРЕЙДИНГ», ТОВ «ПЕТРОЛУМ ЮА», ТОВ «ПЕТРОМОБІЛ», ТОВ «ТІКИЧ ЕНЕРДЖІ», ТОВ «УНІМОТ УКРАЇНА», ТОВ «АК ЕНЕРДЖИ», ТОВ «ДЖИ ТІ ТРЕЙД», ТОВ «ДЗД-ТРАНС», ТОВ «ЕКОЛОГІЧНО-ІННОВАЦІЙНИЙ ЗАХИСТ», ТОВ «КАТМА ГРУП», ТОВ «ТІК ЛОГІСТИКС», ТОВ «ЛЮКС ТРЕЙД РЕСУРС», ФОП ОСОБА_1 , ТОВ «НЕКСЕН ОЙЛ», ТОВ «С.О. ЕНЕРДЖ», «ТРАНС ПЕТРОЛЬ», ТОВ «РОСТІМ АГРО», ТОВ «ФУД ІМПОРТС», було укладено договори про надання транспортно-експедиторських послуг.
Згідно з додатковими угодами до договорів, сторони погодили викласти пункт 1.1. наступним чином:
- організація та виконання міжнародних перевезень, а саме: від будь-якого місця стоянки на території України - до пункту завантаження за межами державного кордону України - до пункту розвантаження в Україні та до місця будь-якої стоянки на території України; від будь-якого місця стоянки на території України - до пункту завантаження в Україні - до пункту розвантаження за межами державного кордону України та до будь-якого місця стоянки на території України; між пунктами за межами державного кордону України.
Усі перевезення за перевіряємий період були здійсненні на підставі CMR - міжнародної автомобільної накладної, тобто на підставі міжнародного перевізного документу.
Тобто, контролюючий орган дійшов помилкового висновку щодо розмежування на певні етапи міжнародного перевезення, яке за своєю суттю є неподільним комплексним поняттям, яке включає в себе: подання машини на завантаження, маршрут до кордону України, маршрут поза межами України, розвантаження в місці призначення.
За таких обставин, на переконання колегії суддів, оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 05.02.2025 №38880702 форми «Р» та №38900702 форми «Н» не відповідають вимогам частини 2 статті 2 КАС України, внаслідок чого є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
В контексті правомірності податкового повідомлення-рішення від 05.02.2025 №38780702, суд апеляційної інстанції акцентує увагу на наступному.
Згідно з п. 44.2 ст.44 Податкового кодексу України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Відповідно до п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування - шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4 та підпунктом 140.5.16 пункту. 140.5 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу.
Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4 та підпунктом 140.5.16 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу.
В обґрунтування правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення контролюючий орган посилається на встановлені в акті перевірки обставини та факти, а саме, щодо не підтвердження належними первинними документами витрат, а також на наявність листа від позивача, в якому останній зазначив, що порушення допущені випадково.
Між тим, суд апеляційної інстанції не погоджується із вказаним висновком відповідача, оскільки в порушення вимог п. 5 розділу ІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 №727, факти виявлених порушень викладені не чітко, не об`єктивно та не повною мірою без посилань на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інших документів, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, а також податкову інформацію, що підтверджує наявність зазначених фактів.
Разом із тим, позивачем, на підтвердженні власної позиції, подано структуру витрат Приватного підприємства «Трансоіл груп», в якій розписано по графам кожен з видів витрат, звіт про які було подано до податкової служби.
Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з додатком 5 до акта перевірки Реєстр кореспонденції рахунків бухгалтерського обліку та показників фінансового результату до оподаткування в Податковій декларації з податку на прибуток і Звіті про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) (форма №2), в якому контролюючим органом не враховано усі види витрат, які були здійснені позивачем. Належного пояснення щодо неврахування таких витрат контролюючим органом не наведено, не вказано, які саме витрати контролюючим органом не враховується чи не підтверджено належними первинними документами, що ставить платника податків, позивача, у стан невизначеності.
Із урахуванням наведеного, колегія суддів констатує, що спірне податкове повідомлення-рішення від 05.02.2025 №38780702 є індивідуально-правовим актом, який не відповідає вимогам законодавства та критеріям ч. 2 ст. 2 КАС України щодо обґрунтованості та чіткості. 
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всі вимоги законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.
За правилами статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 243,250, 316, 321, 322, 325, 328-331 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 липня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко 

Судді Я.М. Василенко

В.В. Кузьменко

Повний текст постанови складено 27.05.2026.