Справа № 703/7980/25 
2/703/470/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року м. Сміла
Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Волосовського В.В.,
за участю секретаря судового засідання Похітон Я.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
встановив:
ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» через систему «Електронний суд» звернулося до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №1707287 від 11 липня 2024 року у розмірі 22080 грн. 00 коп., а також стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати за надання правничої допомоги в розмірі 10000 грн.
В обґрунтування позову зазначає, що 11 липня 2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір №1707287 про надання споживчого кредиту.
На умовах, встановлених договором, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» зобов`язується надати споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Сторони погодили наступні умови договору: відповідно до п. 1.3. тип кредиту – кредит, сума кредиту складає 3200 грн. Згідно із п. 1.4. договору строк кредиту 359 днів з 11.07.2024 року по 06.07.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.
Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «Слон Кредит» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало їй кредит в сумі 3200 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання Договору.
Зарахування кредитних коштів на платіжну карту Відповідача відбулось через систему Pay Tech, на підставі укладеного Договору про організацію переказу грошових коштів № 06062022-1 від 06.06.2022 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «ПЕЙТЕК».
Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. Відповідач підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «B129».
27 червня 2025 року згідно з умовами договору факторингу № 27062025, ТОВ «Слон Кредит» відступило право вимоги за кредитним договором № 1530758 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», а відповідно ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло права вимоги до відповідача.
Відповідача належним чином повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором, шляхом направлення повідомлення в особистий кабінет боржника із зазначенням банківських реквізитів нового кредитора.
Враховуючи зазначене, до позивача відповідно до укладеного договору факторингу № 27062025 від 27 червня 2025 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №1707287 від 11 липня 2024 року загальна сума заборгованості склала 21648 грн. 00 коп., з яких заборгованість з тіла кредиту – 3200 грн. 00 коп., заборгованість за процентами – 16848 грн. 00 коп., штрафні санкції 1600 грн. 00 коп.
Всупереч умовам Договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання.
Відповідно до п. 1.4. строк дії Договору № 1707287 строк кредиту 359 днів: з 11.07.2024 року по 06.07.2025 року.
Станом на дату укладання Договору факторингу № 27062025 від 27 червня 2025 року, строк дії Договору № 1707287 від 11 липня 2024 року не закінчився.
Тому, в межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у період з 28 червня 2025 року по 06 липня 2025 року (за 9 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою 1,5%, у сумі 432 грн.
Позивач зауважив, що донараховані відсотки не носять штрафний характер, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором.
Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за Договором № 1707287 від 11 липня 2024 року загальною сумою 22080 грн. 00 коп., з яких: сума заборгованості по тілу кредиту – 3200 грн. 00 коп., нараховані проценти первісним кредитором - 16848 грн. 00 коп., нараховані проценти ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 9 календарних днів - 432 грн. 00 коп., штрафні санкції - 1600 грн. 00 коп.
Після укладання Договору факторингу та переходу права вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», ані на рахунки первісного кредитора.
З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 1707287 від 11 липня 2024 року у розмірі 22080 грн. 00 коп., з яких: сума заборгованості по тілу кредиту – 3200 грн. 00 коп., нараховані проценти первісним кредитором - 16848 грн. 00 коп., нараховані проценти ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 9 календарних днів - 432 грн. 00 коп., штрафні санкції - 1600 грн. 00 коп. а також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 10000 грн. 00 коп.
Ухвалою суду від 25 грудня 2025 року відкрито провадження по даній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу визначено строк для надіслання до суду відзиву на позовну заяву, позивачу – для надання відповіді на відзив. Окрім того, задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки НОМЕР_1 ОСОБА_1 та інформацію на підтвердження факту зарахування коштів 11.07.2024 року на дану платіжну картку у сумі 3200 грн. 00 коп. через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «ПЕЙТЕК».
Реалізуючи право на подання відзиву, у порядку ст. 178 ЦПК України, відповідач подала відзив на позовну заяву, який надійшов до суду 31 березня 2026 року, у якому позовні вимоги визнала частково та не заперечувала факту наявності заборгованості за основним боргом – тілом кредиту та відсотками за користування коштами. Водночас зазначила, що оскільки кредитний договір був укладений 11 липня 2024 року, тобто в період дії військового стану в Україні, відповідач звільнена від сплати на користь позивача штрафних санкцій на підставі п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Відтак вважає, що нарахована сума штрафу за порушення умов договору беззаперечно підлягає списанню. Окрім того, у поданому відзиві відповідач звернулася до суду з клопотанням про зменшення розміру витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Вважає, що заявлена позивачем ТОВ сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. є неспівмірною із складністю даною справи, ціною позову, виконаним адвокатом обсягом послуг, оскільки дана категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є нескладною та не потребує особливих затрат часу на її складання. Відтак, вважає, що розмір гонорару, визначений стороною позивача є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, розмір заявлених позовних вимог, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Тому просила зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу, вважає, що у даному випадку достатнім, співмірним і справедливим розміром витрат позивача на професійну правничу допомогу міг би бути розмір у 1000 грн. 
27 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, подана представником позивача ОСОБА_2 , в якій останній не погоджуючись із доводами відповідача, викладеними у відзиві зазначив, що аргументи, зазначені відповідачем у відзиві на позовну заяву є безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення від відповідальності за невиконане зобов`язання, вважає їх такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства. Наголосив, що вимоги позивача, викладені в позовній заяві, відповідачем визнаються частково. Вказує, що сума заборгованості за договором розрахована у відповідності до розрахунку заборгованості за кредитом від ТОВ «Слон Кредит». Стверджує, що первісний кредитор, здійснив розрахунок виключно відповідно до умов договору. 
Щодо правомірності нарахування та стягнення штрафних санкцій (неустойки, штрафу) представник позивача вказує, що в даному випадку Договір № 1707287 про надання коштів на умовах споживчого кредиту між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено після спливу тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (тобто після 24.01.2024 року). 
Пункт 6 Розділу IV “Прикінцеві та перехідні положення” Закону викладено у новій редакції, відповідно до якої у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно, а саме до 24.01.2024 року, з дня набрання чинності Законом № 3498-IX, який набрав чинності 24.12.2023 року, у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом № 3498-IX, споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором.
Розділом 6 договору № 1707287 від 05.10.2024 року, передбачено відповідальність споживача за невиконання та/або неналежне виконання зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом у вигляді штрафу у розмірі 160,00 грн., на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання; та у розмірі 32,00 грн., починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. Таким чином, нарахування та стягнення з відповідача штрафу ґрунтується на прямих умовах укладеного кредитного договору, нормах цивільного законодавства України, доведеному факті порушення строків виконання грошових зобов`язань. У зв`язку з наведеним, вважає, що вимога про стягнення штрафу у сумі 1600,00 грн., є законною та обґрунтованою. На підставі викладеного просив позов задовольнити у повному обсязі.
Правом на подачу заперечення на відповідь на відзив відповідач не скористалась.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві та поданій відповіді на відзив просив розглядати справу у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без її участі, за наявними матеріалами справи. 
У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. 
Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.
Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до наступного.
За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою їх забезпечення.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.
Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.
Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.
Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.
Кредитний договір є різновидом договору позички, тому до правовідносин, що виникають на його основі, застосовуються ті ж правила, що діють для договорів позички.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виконання договірних зобов`язань.
Так, 11 липня 2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» №1707287 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «B129».
Відповідно до договору №1707287 від 11 липня 2024 року укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт. Електронна ідентифікація споживача в ІКС товариства здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, що є електронним підписом споживача та направлений товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний споживачем при вході/протягом періоду обслуговування в товаристві. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІКС товариства.
На умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Сума кредиту(загальний розмір) складає: 3200,00 гривень. Тип кредиту кредит. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується графік платежів) , що є додатком № 1 до цього договору (п. 1.4 договору). 
Згідно п. 1.5 договору тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: 1.5.1. стандартна процентна ставка становить 1,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору.
Загальні витрати на дату укладення договору складають: 1.8.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 17280 грн. 00 коп. (п. 1.8 договору).
Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 9089,90 % річних (п. 1.9 договору).
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 20480 грн. 00 коп. (п.1.10 договору).
Згідно з п. 2.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
Згідно з п. 2.2 договору сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору. Дати надання кредиту: 11.07.2024 року або 12.07.2024 року.
Відповідно до п. 3.1. договору проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт.
Згідно з п. 5.1. договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно графіка платежів, крім випадку визначеного в пп. 5.3. договору.
Відповідно до п. 6.1., 6.2. договору сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору згідно чинного законодавства України, цього договору. Порушенням умов цього договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору.
Згідно з п. 6.4 договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф: у розмірі 160,00 гривень на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання; та у розмірі 32,00 гривень починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання.
Згідно з п. 9.2. договору договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє протягом строку, вказаного в п. 1.4. договору (включно), а у випадку, якщо після закінчення вказаного строку, за договором будуть наявні невиконані грошові зобов`язання, договір продовжує діяти до повного виконання споживачем зобов`язань за ним.
Пунктом 9.6. договору передбачено порядок укладення договору та створення електронних підписів сторін. Цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони товариства електронним підписом, в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання.
Відповідно до п. 9.8. договору підписуючи цей договір, споживач, зокрема, підтверджує, що: перед укладенням цього договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування; б) вказана в ч.1, 2, 4, 5 ст.7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та розміщена на Веб-сайті; він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів або банківських металів у кредит, ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОН КРЕДИТ» (за текстом Договору Правила), що розміщені на Веб-сайті, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.
Згідно з п. 9.11. договору всі додатки до цього договору підписані сторонами є невід`ємною частиною договору.
Зокрема, відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту №1707287 від 11 липня 2024 року, укладеного між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 .
Також відповідачем відписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором паспорт споживчого кредиту до договору, в якому викладені умови кредитування ТОВ «Слон Кредит» з урахуванням побажань споживача, яким є відповідач ОСОБА_1 .
Зі змісту кредитного договору від 11 липня 2024 року вбачається, що при його укладенні позичальником було вказано значну за обсягом і інформативністю кількість особистих даних, зокрема прізвище, ім`я та по батькові, дата народження, паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податку, адреса реєстрації та місця фактичного проживання, номер мобільного, та електронна адреса. Вказаний кредитний договір підписано 11 липня 2024 року позичальником ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором «B129».
Законом України «Про електронну комерцію» визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Положення ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту/позики, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Укладаючи кредитний договір відповідач та ТОВ «Слон Кредит» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після чого відповідачу були перераховані кошти, відповідно до умов Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника.
Відповідно до листа ТОВ «Пейтек» № 20250702-1250 від 02.07.2025, вбачається, що між ТОВ «Пейтек» та ТОВ «Слон Кредит» було укладено Договір про організацію переказу грошових коштів №06062022-1 від 2022-06-06. Відповідно до зазначеного Договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Слон Кредит» на суму 3200.00 грн. Номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек» - caa1a205-a57d-4a2e-be46-7f2ba7fe4e31. Номер транзакції в системі ТОВ «Слон Кредит» – 17072871720703993 Session ID – 025655256667. Сайт торгівця - https://sloncredit.ua. Код авторизації – 156327. Банк-еквайр - АТ «ПУМБ». Дата і час створення - 2024-07-11 16:19:53. Дата і час прийняття в роботу - 2024-07-11 16:19:56. Дата і час виконання - 2024-07-11 16:19:56. Призначення платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_1 .
Окрім того, згідно листа АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-26021/67713-БТ від 21.02.2026 року направленого до суду на виконання ухвали суду від 25 грудня 2025 року про витребування доказів, АТ КБ «ПриватБанк» підтвердив, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в банку емітовано платіжну карту № НОМЕР_3 на яку 11 липня 2024 року було здійснено переказ коштів на суму 3200 грн. 
Таким чином, судом встановлено, що між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «Слон кредит» 11 липня 2024 укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «комфортний» в електронній формі, відповідно до умов якого ТОВ «Слон кредит» через ТОВ «Пейтек» на платіжну картку, що належить ОСОБА_1 , перераховано кредитні кошти в сумі 3200 грн.
Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «Слон кредит» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, здійснивши переказ коштів відповідачу ОСОБА_1 на платіжну картку, яка зазначена відповідачем у зазначеному договорі.
Сторони договору досягли згоди з усіх істотних його умов, уклали його у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» шляхом обміну електронними повідомленнями та підписали у порядку, визначеному статтею 12 Закону, а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону).
Окрім того, у поданому відзиві відповідач не заперечувала факт укладення договору №1707287 від 11 липня 2024 року із ТОВ «Слон кредит», а відповідно, відповідач визнає отримання за даним договором коштів та визнає свою обізнаність щодо умов Кредитного договору. Таким чином вказані обставини, в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню.
Свобода договору закріплена у статтях 6 і 627 ЦК України, відповідно до яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості
Суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження тих обставин, що укладення договору із боку відповідача не було добровільним, відтак уклавши договір на відповідних умовах, керуючись засадами свободи договору, сторони взяли на себе зобов`язання виконувати його.
Як встановлено зі змісту договору, кредит був наданий позичальнику (позивачу) виключно за допомогою веб - сайту кредитодавця (відповідача), за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором на реквізити платіжної картки вказаної клієнтом.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом положень ч. 1, 2 ст.207, п. 2 ч. 1 ст.208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо, крім іншого, воля сторін виражена за допомогою електронного засобу зв`язку, та якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування відсотків, комісії, неустойка та інші платежі відповідно до договору, у разі наявності.
ОСОБА_1 , підписавши вказаний договір, надала згоду на отримання та повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Тобто, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
27 червня 2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» (фактор) та товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» (клієнт), укладено договір факторингу № 27062025 (із додатками), відповідно до якого за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору.
Відповідно до п. 1.2. договору факторингу № 27062025 від 27 червня 2025 року перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому - передачі реєстру боржників згідно додатку № 3, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно з п. 1.3. договору факторингу № 27062025 від 27 червня 2025 року клієнт зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора, у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства.
Відповідно до акту прийому - передачі реєстру боржників від 27 червня 2025 за договором факторингу № 27062025 від 27 червня 2025 року, укладеного між фактором ТОВ «Фінтраст капітал» та клієнтом ТОВ «Слон кредит», клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників. Після виконання фактором вимог п.1.2. договору факторингу № 27062025 від 27 червня 2025 року від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованостей від боржників і фактор стає по відношенню до боржників стосовно заборгованостей.
Згідно з повідомленням про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором №1707287 від 11 липня 2024 року, ТОВ «Слон кредит» повідомило ОСОБА_1 про відступлення прав вимоги її заборгованості ТОВ «ФК «Фінтраст капітал».
Із витягу з Реєстру боржників від 27 червня 2025 року до Договору факторингу № 27062025 від 27 червня 2025 року суд встановив, що ТОВ «Фінтраст капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №1707287 від 11 липня 2024 року у загальній сумі 21648 грн. 00 коп., з яких заборгованість з тіла кредиту – 3200 грн. 00 коп., заборгованість за процентами – 16848 грн. 00 коп., штрафні санкції 1600 грн. 00 коп.
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, проведеним ТОВ «Слон кредит», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №1707287 від 11 липня 2024 року складає 21648 грн. 00 коп., яка складається з: сума заборгованості за тілом кредиту 3200 грн. 00 коп., сума заборгованості за відсотками 16848 грн. 00 коп., сума заборгованості за пенею 1600 грн. 00 коп.
Згідно зі ст. 516ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18) викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.
Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом у справі № 761/1543/20, провадження № 61 - 10389св21 від 23.02.2022, справа № 639/86/17, провадження № 61-5039 св21 від 19.01.2022, справа № 554/8549/15-ц, провадження № 61-18460св20 від 14.07.2021.
Оскільки, у позивача ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» на підставі договору факторингу № 27062025 від 27 червня 2025 року, укладеного між первісним кредитодавцем ТОВ «Слон кредит», як нового кредитора, виникло право вимоги повернення кредиту та інших передбачених договором платежів у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_1 , взятих на себе зобов`язань шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором, суд вважає, що він має право звертатись до суду з позовом.
Доказів про визнання договору факторингу № 27062025 від 27 червня 2025 року, недійсним чи погашення боргу первісному кредитору матеріали справи не містять.
Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах передбачених у договорі.
Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «Слон кредит», ні на рахунки позивача.
Між сторонами виникли правовідносини з кредитного договору.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Положеннями ч. 1ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Положеннями ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Судом встановлено, що ТОВ «Слон кредит» через ТОВ «Пейтек» повністю виконало свої зобов`язання перед позичальником ОСОБА_1 та перерахувало на картковий рахунок відповідача кошти в сумі 3200,00 грн.
Факт підписання сторонами договору про надання споживчого кредиту по продукту «комфортний» та отримання коштів відповідачем не спростовано, а тому суд вважає укладеним кредитний договір між сторонами.
Відповідно до умов укладеного між сторонами договору строк на який надається кредит становить 360 днів, з 11.07.2024 року по 06.07.2025 року.
Станом на дату укладання Договору факторингу № 27062025 від 27 червня 2025 року, строк дії договору № 1707287 від 11.07.2024 року не закінчився. А тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» у період з 28.06.2025 року по 06.07.2025 року, а саме за 9 календарних днів, здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою 1,5 % у сумі 432 грн., виходячи з наступного розрахунку: 3200 грн х 1,5% = 48 грн. х 9 календарних днів = 432 грн.
Згідно з ст. 530 Цивільного Кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ч. 1 ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України).
Відповідач кредит отримав, в подальшому розпорядився даними коштами на власний розсуд, але свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконав, кредитні кошти не повернув.
Доказів на спростування отримання кредиту в сумі 3200,00 грн відповідачем не надано.
Згідно з розрахунком заборгованості за договором тіло кредиту, сума яку боржник фактично отримав у борг не погашено, сума боргу становить 3200,00 грн.
Відповідач не надала доказів на спростування розміру заборгованості, контррозрахунку не подав.
Враховуючи, що кошти фактично отримані відповідачем та в добровільному порядку кредитору не повернуті, позивач має право вимагати виконання договору в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а відтак, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати відповідачем обов`язку з повернення коштів.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Враховуючи те, що відповідач, будучи ознайомленою з умовами кредитування, уклавши кредитний договір не виконує його істотні умови щодо порядку та строків погашення кредиту, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом ґрунтуються на законі та підлягають до задоволення.
Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за договором за тілом кредиту в розмірі 3200 грн. 00 коп., а також заборгованості за нарахованими первісним кредитором процентами в розмірі 16848 грн. 00 коп., та нарахованими ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» процентами за 9 календарних днів в сумі 432 грн. 00 коп., а всього - 20480 грн. 00 коп.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за пенею, суд зазначає наступне.
Так, звертаючись до суду із позовом, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» просило стягнути із відповідача, зокрема і штраф (пеню) в розмірі 1600 грн. 00 коп.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 до теперішнього часу.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22.
Оскільки, кредитний договір №1707287 був укладений 11 липня 2024 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, дія якого продовжена, то відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України неустойка (пеня) в розмірі 1600 грн. 00 коп. не підлягає стягненню з відповідача.
При цьому суд відхиляє доводи сторони позивача, що при стягненні неустойки (пені, штрафів) за даним договором слід використовувати не загальне, а спеціальне законодавство, що регулює безпосередньо відносини щодо споживчого кредитування, а саме Закон України «Про споживче кредитування». Вказане твердження позивача є помилковим, виходячи з наступного.
Так, за змістом ч.2 ст.4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є саме Цивільний кодекс України.
Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України.
Так основним регулятором договірних відносин є ЦК України, а не окремі закони, що вбачається з аналізу висновків постанови ВС від 10.10.2018 у справі № 362/2159/15-ц.
Водночас пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» встановлено, що у разі прострочення споживачем у період з 01.03.2020 до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.
З системного аналізу як приписів п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування», про які вказував позивач, так і п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вбачається, що відповідні положення ЗУ «Про споживче кредитування» не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені під час воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, а саме прийняття ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Отже, з огляду на викладене, у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідача пені за невиконання зобов`язань належить відмовити.
Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. 
Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором №1707287 від 11 липня 2024 року в розмірі 20480 грн. 00 коп., з яких: сума заборгованості по тілу кредиту – 3200 грн. 00 коп., нараховані проценти первісним кредитором - 16848 грн. 00 коп., нараховані проценти ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 9 календарних днів - 432 грн. 00 коп. В решті позову слід відмовити.
Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно платіжної інструкції № 7356 від 19.11.2025 року, позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422 гривні 40 копійок.
Приймаючи до уваги висновок суду про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» підлягають стягненню судові витрати, що складаються із судового збору, сплаченого останнім за подачу позовної заяви пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2246 грн. 86 коп. (20480,00 х 2422,40 / 22080,00 = 2246,86).
Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке.
Згідно з частиною першою, другою статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
За змістом частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2025 року у справі № 756/15736/18.
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (висновки постанови Верховного Суду від 22.10.2018 у справі № 826/856/18).
Суд зазначає, що в матеріали справи надано підтверджуючи документи на здійснення витрат на правничу допомогу.
10 грудня 2024 року між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (клієнт) та адвокатом Столітнім М.М. укладено договір №10/12-2024 про надання правової допомоги.
У вказаному договорі визначено загальний предмет договору та загальні формулювання правової допомоги, яка надається виконавцем.
Згідно п.4.1 вказаного Договору, отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару.
Відповідно до п.4.3 зазначеного Договору, за надання правової допомоги, відповідно до даного договору, клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі або у процентному відношенні залежно від ціни позову, відповідно до домовленості сторін та згідно Рекомендацій щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару. Крім цього, сторони можуть домовитися про додатковий гонорар (премію), якщо для клієнта прийнято позитивне рішення.
Згідно п.4.4 вказаного Договору, послуги професійної правничої допомоги надаються адвокатом клієнту на підставі укладеної Заявки на виконання доручення, яка є невід`ємною частиною договору.
21 жовтня 2025 року ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М. складено Заявку №12720 на виконання доручення до Договору №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року.
Відповідно до п.1 зазначеної Заявки, клієнт доручає, а адвокат зобов`язується надати послуги професійної правничої допомоги у рамках цивільного судочинства в сумі першої інстанції по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором №1707287 від 11 липня 2024 року, укладеним між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 .
Згідно п.2 вказаної Заявки, перелік послуг професійної правничої допомоги у рамках цивільного судочинства в суді першої інстанції по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором №1707287 від 11 липня 2024 року, укладеним між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 наведений в таблиці: 1. Надання адвокатом усної первинної консультації та роз`яснень з правових питань у рамках цивільного судочинства; 2. Дослідження адвокатом наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи; 3. Аналіз чинного законодавства, судової практики Верховного Суду, практики судів апеляційної інстанції у рамках цивільного судочинства; 4. Підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту права та інтересів клієнта, узгодження обраної позиції з клієнтом; 5. Письмова юридична консультація, складання письмового консультаційного висновку з посиланням на вимоги чинного законодавства з урахуванням сталої судової практики та обраної клієнтом позиції захисту прав та інтересів; 6. Проведення адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів у цивільному процесі, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Складення, оформлення та направлення адвокатських запитів; 7. Складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором №1707287 від 11 липня 2024 року, укладеним між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 до суду: Смілянський міськрайонний суд Черкаської області; 8. Складання та оформлення інших документів (крім процесуальних) додатків до позовної заяви, необхідних для повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наданих до суду доказів (витяги з реєстру боржників, опис до поштового направлення відповідачу, що містить позовну заяву з додатками, рахунок на оплату послуг адвоката, акт прийому-передачі виконаних робіт та інші необхідні документи); 9. Складання та оформлення процесуальних документів, необхідних для розгляду цивільної справи в суді першої інстанції (відповідь на відзив, письмові пояснення, заяви (клопотання), клопотання про витребування доказів, тощо); 10. Представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства за позовною заяви клієнт про стягнення заборгованості за кредитним договором №1707287 від 11 липня 2024 року, укладеним між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 , в тому числі участь у судових засіданнях.
Відповідно до п.5 зазначеної Заявки, порядок та розмір оплати за надані адвокатом послуги професійної правничої допомоги за цією заявкою: п.5.1 отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару, відповідно до п.4.1 договору; п.5.2 загальна сума гонорару за надання правової допомоги згідно цієї заявки складає 10000 гривень 00 копійок, зазначена сума підлягає оплаті клієнтом протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішення суду першої інстанції у справі законної сили.
Згідно п.7 вказаної Заявки, після виконання заявки адвокат складає акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), який підписує та надає клієнту для узгодження та підпису.
19 листопада 2025 року ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М. підписано Акт №12720 прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) згідно Договору №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, відповідно до якого, адвокатом надано, а клієнтом прийнято наступні послуги: 1. Надання адвокатом усної первинної консультації та роз`яснень з правових питань у рамках цивільного судочинства 0,5 годин, вартість 440 гривень 00 копійок; 2. Дослідження адвокатом наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи 1 година, вартість 840 гривень 00 копійок; 3. Аналіз чинного законодавства, судової практики Верховного Суду, практики судів апеляційної інстанції у рамках цивільного судочинства 0,5 годин, вартість 440 гривень 00 копійок; 4. Підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту права та інтересів клієнта, узгодження обраної позиції з клієнтом 1 година, вартість 840 гривень 00 копійок; 5. Письмова юридична консультація, складання письмового консультаційного висновку з посиланням на вимоги чинного законодавства з урахуванням сталої судової практики та обраної клієнтом позиції захисту прав та інтересів 1 година, вартість 840 гривень 00 копійок; 6. Проведення адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів у цивільному процесі, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Складення, оформлення та направлення адвокатських запитів 1 година, вартість 840 гривень 00 копійок; 7. Складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором №1707287 від 11 липня 2024 року, укладеним між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 до суду: Смілянський міськрайонний суд Черкаської області 2 години, вартість 1640 гривень 00 копійок; 8. Складання та оформлення інших документів (крім процесуальних) додатків до позовної заяви, необхідних для повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наданих до суду доказів (витяги з реєстру боржників, опис до поштового направлення відповідачу, що містить позовну заяву з додатками, рахунок на оплату послуг адвоката, акт прийому-передачі виконаних робіт та інші необхідні документи) 1 година, вартість 840 гривень 00 копійок; 9. Складання та оформлення процесуальних документів, необхідних для розгляду цивільної справи в суді першої інстанції (відповідь на відзив, письмові пояснення, заяви (клопотання), клопотання про витребування доказів, тощо) 2 години, вартість 1640 гривень 00 копійок; 10. Представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства за позовною заяви клієнт про стягнення заборгованості за кредитним договором №1707287 від 11 липня 2024 року, укладеним між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 , в тому числі участь у судових засіданнях 2 години, вартість 1640 гривень 00 копійок.
19 листопада 2025 року адвокатом Столітнім М.М. виписано ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» рахунок на оплату №12720-19/11-2025, за яким ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» має сплатити адвокату 10000 гривень 00 копійок за надані вищевказані послуги.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат, їхню пропорційність до предмета спору, а також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
Отже, суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України») зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 490/7096/21 та від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
У постанові від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц також зауважено, що подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони.
Отже, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Суд зазначає, що розмір гонорару адвоката встановлений у фіксованому розмірі, водночас, із зазначенням детального опису робіт (обсягу правової допомоги).
Суд також ураховує, що дана цивільна справа розглядалась у порядку спрощеного провадження без виклику сторін, представник позивача не приймав участі у судових засіданнях, а лише було підготовлено позов із додатками.
Для підготовки позову (враховуючи обставини справи), на думку суду, адвокату не потрібно було опрацьовувати велику кількість законодавчих актів, які підлягають застосуванню з огляду на зміст позовної заяви, не передбачають складності та витрати значної кількості часу.
А тому суд констатує, що визначений в наданих представником позивача документах розмір витрат є завищеним та не відповідає складності справи, витраченому адвокатом часу та обсягом наданих адвокатом послуг і виконаних ним робіт.
З огляду на обставини справи, позицію сторони відповідача, беручи до уваги характер спірних правовідносин, проаналізувавши обсяг наданих послуг адвокатом, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних ним робіт, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, кількість підготовлених процесуальних документів, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» на професійну правничу допомогу, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, з 10000 гривень 00 копійок до 2000 гривень 00 копійок.
На підставі викладеного, керуючись ст.4,12,13,76-82,89,95,141,258,259,263-265,268,272-273, 352,354,355 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №1707287 від 11 липня 2024 року в розмірі 20480 грн. 00 коп., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 2246 грн 86 коп. та витрати за надання правничої допомоги в розмірі 2000 грн., а всього 24726 (двадцять чотири тисячі сімсот двадцять шість) грн. 86 (вісімдесят шість) коп. 
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 25 травня 2026 року. 
Учасники справи:
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», адреса: 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд.15, офіс 118/2, код ЄДРПОУ 44559822, Банківські реквізити: п/р: НОМЕР_4 в ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК».
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Головуючий: В. В. Волосовський