РІШЕННЯ
Іменем України

19 травня 2026 року 	м. Чернігів	справа № 927/242/26 	

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Новик Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу, 
за позовом: Акціонерного товариства "Укртелеком", код ЄДРПОУ 21560766, бульвар Т.Шевченка, 18, м. Київ, 01601;
до відповідача: Управління соціального захисту населення Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області, код ЄДРПОУ 03196104, вул. Б.Майстренка, 6, м. Новгород-Сіверський, Чернігівська область, 16000;
про стягнення 64014,93 грн
без виклику представників сторін

Суть спору. Позиції учасників справи, їх заяви і клопотання та процесуальні дії суду щодо розгляду справи.
Акціонерне товариство "Укртелеком" звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Управління соціального захисту населення Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області про стягнення 64 014,93 грн заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання послуг зв`язку на пільгових умовах жителям Коропської СТГ протягом січня-листопада 2025 року та жителям Семенівської МТГ протягом січня-грудня 2025 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, зокрема, на те, що за спірний період Чернігівською філією ПАТ "Укртелеком" надавались телекомунікаційні послуги на пільговій основі пільговим категоріям населення, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Закону України "Про жертви нацистських переслідувань", Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України “Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист”, Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Закону України "Про охорону дитинства".
У позові також зазначено про те, що в перелічених законах закріплені норми, що реалізують державні гарантії певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовний обов`язок оператора телекомунікацій надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов`язок держави в особі її органів відшкодовувати такі пільги.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 23.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання), встановлено сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень.
Позивачу та відповідачу ухвала суду від 23.03.2026 була доставлена до їх електронних кабінетів в ЄСІТС 23.03.2026 о 13:11, 13:08, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.
В розумінні статті 242 ГПК України сторони належним чином повідомлені про розгляд справи в суді, про встановлені строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень.
08.04.2026 від відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позов, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову та зазначає:
- Управління соціального захисту населення є структурним підрозділом Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області, виконавчим комітетом, якої є Новгород-Сіверська районна рада; районний бюджет Новгород-Сіверського району не має фінансової можливості виплатити заборгованість АТ «Укртелеком» за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям населення, оскільки власні доходи складаються з отримання плати за надані послуги державними реєстраторами;
- відповідно до Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності. Надання державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок бюджетів усіх рівнів. Розробка та виконання Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів здійснюються на основі пріоритетності фінансування видатків для забезпечення надання державних соціальних гарантій. Відповідно до статті 23 даного закону держава здійснює фінансову підтримку місцевого самоврядування з метою забезпечення надання державних соціальних гарантій на основі нормативів витрат (фінансування);
- відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» кожна територіальна громада при складанні місцевого бюджету враховує кошти для відшкодування витрат з надання пільг за послуги зв`язку громадянам, на території яких вони проживають. Позивачу на вимоги до управління соціального захисту населення Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області декілька разів пропонувалось для відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги, звернутися до Семенівської міської та Коропської селищної рад Новгород-Сіверського району Чернігівської області, на території яких проживають пільгові категорії громадян, які користуються послугами зв`язку.
Разом із відзивом на позов відповідачем подано клопотання про поновлення строку для подання відзиву, у якому відповідач зазначає, що відзив надсилався засобами поштового зв`язку у встановлений строк, однак 07.04.2026 був повернутий у зв`язку із невірно зазначеною адресою суду, що унеможливило подання відзиву своєчасно, а тому відповідачем відзив подається повторно.
Суд, з урахуванням положень статей 118, 119 ГПК України, а також для забезпечення відповідачу права на захист, з урахуванням основних засад господарського судочинства, вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача про поновлення пропущеного строку для подання відзиву на позов.
Відзив на позов прийнято судом до розгляду та долучено до матеріалів справи. Справа розглядається з урахуванням поданого відзиву на позов.
20.04.2026 від позивача через підсистему «Електронний суд» в межах встановленого процесуального строку надійшла відповідь на відзив, у якій позивач просить відхилити викладені відповідачем у відзиві заперечення, задовольнити позовні вимоги та зазначає:
- акціонерне товариство «Укртелеком» не отримувало відзив на позовну заяву, доказів направлення його Товариству матеріали справи не містять. Про вказаний відзив представнику АТ «Укртелеком» Личагіній С.П. стало відомо з підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» лише 20.04.2026 (після закінчення відпустки, яка тривала з 08.04.2026 по 17.04.2026);
- виходячи з правової природи розглядуваних відносин, вони регламентуються, насамперед, положеннями Закону України «Про електронні комунікації», «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012 року (надалі - Правила № 295), постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року №117 «Про Реєстр осіб, які мають право на пільги», положеннями законодавства в бюджетній сфері, а також відповідними нормами Господарського та Цивільного кодексів України в редакціях, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин;
- надання пільг на послуги зв`язку пільговій категорії громадян є обов`язком Позивача. Надання пільг ґрунтується на принципі відшкодування витрат підприємствам, які надають послуги пільговим категоріям громадян, тоді як чинне законодавство передбачає відшкодування витрат за надані послуги пільговим категоріям громадян за рахунок державних коштів. При цьому, зобов`язання сторін виникають безпосередньо із законів України і не залежать від їх бажання;
- на території Новгород-Сіверського району Чернігівської області, який у своєму складі має територію Семенівської міської та Коропської селищної територіальних громад, єдиним державним органом соціального захисту населення є Управління соціального захисту населення Новгород-Сіверської районної державної адміністрації;
- в супровідному листі АТ «Укртелеком», що міститься в матеріалах справи, зазначалося прохання Позивача до Управління перевірити надану в Розрахунках видатків інформацію, і у разі виявлення розбіжностей щодо кількості пільговиків або розміру пільг, надіслати їх на електронну адресу Позивача, поряд з цим Позивач також прохав відшкодувати витрати за надані послуги зв`язку;
- вказаний супровідний лист Позивача свідчить про направлення Відповідачу Розрахунків видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг, за кожен місяць спірного періоду та акту звіряння розрахунків, а також доводить той факт, що Позивач ініціював звіряння обсягу та суми наданих пільг за кожен місяць спірного періоду з метою виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику;
- Семенівська міська та Коропська селищна ради, як органи місцевого самоврядування, не можуть бути належними відповідачами у вказаних правовідносинах, тому що, як зазначалося вище, міжбюджетні трансферти (субвенції/дотації) із Державного бюджету місцевому бюджету на видатки на пільги з послуг зв`язку у 2025 році не передбачалися, а відповідно до ст. 85 БК України, однією із обов`язкових умов для передачі державою органам місцевого самоврядування права на здійснення загальнодержавних видатків (тобто видатків, які визначаються функціями держави) є наявність трансфертів з Державного бюджету України місцевому бюджету.
Відповідь на відзив прийнято судом до розгляду та долучено до матеріалів справи. Справа розглядається з урахуванням поданої відповіді на відзив.
Будь-яких інших заяв та клопотань від сторін не надходило.
Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться.
Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.
Судом враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі.
Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
АТ Укртелеком надає телекомунікаційні послуги згідно із Законом України «Про телекомунікації», Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295, інших законодавчих актів України.
В Україні діє Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 р. за № 117, з метою удосконалення обліку цих осіб.
Обов`язок надання послуг зв`язку населенню на пільгових умовах передбачено Законом України "Про телекомунікації", Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Закону України "Про жертви нацистських переслідувань", Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України “Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист”, Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", Закону України "Про охорону дитинства".
Відповідно до змісту вищенаведених законодавчих актів України, надання телекомунікаційних послуг громадянам жителям Коропської селищної територіальної громади та Семенівської міської територіальної громади, які мають право на пільги, є обов`язком позивача.
Як вбачається з інформації, зазначеної в розрахунках видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг за послуги зв`язку (далі – розрахунки видатків), за період з січня 2025 року по грудень 2025 року включно позивачем надавались пільговим категоріям споживачів, які проживають на території Семенівської міської територіальної громади послуги зв`язку на загальну суму 53007,03 грн, зокрема: у січні 2025 року – 7687,02 грн, у лютому 2025 року – 7577,13 грн, у березні 2025 року – 7259,28 грн, у квітні 2025 року – 6015,94 грн, у травні 2025 року – 2932,50 грн, у червні 2025 року – 3187,50 грн, у липні 2025 року – 3060,00 грн, у серпні 2025 року – 3060,00 грн, у вересні 2025 року – 3060,00 грн, у жовтні 2025 року – 3060,00 грн, у листопаді 2025 року – 3060,00 грн, у грудні 2025 року – 3047,66 грн.
Крім того, за період з січня 2025 року по листопад 2025 року включно позивачем надавались пільговим категоріям споживачів, які проживають на території Коропської селищної територіальної громади послуги зв`язку на загальну суму 11007,90 грн, а саме: у січні 2025 року – 1995,72 грн, у лютому 2025 року – 1966,08 грн, у березні 2025 року – 1560,00 грн, у квітні 2025 року – 1160,43 грн, у травні 2025 року – 1300,90 грн, у червні 2025 року – 1147,50 грн, у липні 2025 року – 1065,25 грн, у серпні 2025 року – 374,27 грн, у вересні 2025 року – 182,75 грн, у жовтні 2025 року – 127,50 грн, у листопаді 2025 року – 127,50 грн.
Вказані розрахунки видатків містять поіменний список пільгової категорії громадян за адресами їх реєстрації та розмір пільг за надані послуги зв`язку за вище зазначені періоди.
З матеріалів справи вбачається, що Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Чернігівської філії ПАТ "Укртелеком" щомісячно направлялися Управлінню соціального захисту населення Новгород-Сіверської районної державної адміністрації для здійснення розрахунків за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям споживачів, відповідні розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язані з наданням пільг за послуги зв`язку по Семенівській МТГ та Коропській СТГ за відповідні місяці, що підтверджується описами вкладення в цінний лист.
При цьому, позивач в позові вказує, що інформація про абонентів, що втратили право на пільгу за спірний період, або про розбіжності щодо загальної кількості пільговиків чи розміру пільг від відповідача не надходила.
У матеріалах справи наявні листи від 01.08.2023 за вих.№10575/0/2-23/56, 20.05.2024 за №1939/0/290-24/56 Міністерства соціальної політки України, відповідно до яких останнє повідомило позивача, що органи соціального захисту населення мають доступ до Єдиної інформаційної системи соціальної сфери та можуть здійснювати верифікацію даних про пільговиків.
У листі від 03.04.2024 за вих.№2600-0703-5/70099 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві на запит позивача повідомило, що розпорядником Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, є Міністерство соціальної політики України.
Також позивачем направлялись для підписання Відповідачу акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги в двох екземплярах. Проте, як стверджує позивач, Управлінням соціального захисту населення Новгород-Сіверської районної державної адміністрації належним чином оформлені та підписані акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги за відповідний період позивачу не повернув.
Крім того, позивач звернувся до відповідача листом № 80С310/СЦ/ВИХ/179 від 02.03.2026 з вимогою про відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах.
Листом № 03-20/377 від 04.03.2026 відповідач повідомив позивача, що Управління соціального захисту населення є структурним підрозділом Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області, виконавчим комітетом якої є Новгород-Сіверська районна рада. Районний бюджет Новгород-Сіверського району не має фінансової можливості виплатити заборгованість АТ «Укртелеком» за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям населення, оскільки власні доходи складаються з отримання плати за надані послуги державними реєстраторами.
Чинність законів, якими закріплено обов`язок з надання послуг зв`язку на пільгових умовах та відсутність проведених розрахунків за відповідно надані послуги уповноваженим на те державою органом – Управлінням соціального захисту населення Новгород-Сіверської районної державної адміністрації у розмірі 64014,93 грн стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в примусовому порядку.
Нормативно-правове обґрунтування, оцінка доказів та висновки суду.
Відповідно до частин 1, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та Законами України основних соціальних гарантій, визначає Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі – Закон №2017-III).
Відповідно до ст. 1 Закону №2017-III державні соціальні гарантії - встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, встановлені законами пільги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.
Статтею 17 Закону №2017-III унормовано, що основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень.
Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо забезпечення пільгових умов задоволення потреб у товарах та послугах окремим категоріям громадян, які потребують соціальної підтримки (ст. 18 Закону №2017-III).
У ст. 19 Закону №2017-III поділено соціальні гарантії на обов`язкові та додаткові.
Так, відповідно до ч. 2 цієї статті державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, водночас ч. 3 вказаної статті визначає, що органи місцевого самоврядування при розробці та реалізації місцевих соціально-економічних програм можуть передбачати додаткові соціальні гарантії за рахунок коштів місцевих бюджетів.
Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону №2017-III надання державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок бюджетів усіх рівнів, коштів підприємств, установ і організацій та соціальних фондів на засадах адресності та цільового використання.
Пільги на послуги зв`язку, які надані у спірний період позивачем, для відповідних категорій громадян визначені рядом Законів України, а саме: «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (п. 19 ч. 1 ст. 12, ч. 6 ст. 12, ч. 6 ст. 13, п. 10 ч. 1 ст. 13, п. 18 ч. 1 ст. 14), «Про жертви нацистських переслідувань» (п. 18 ч. 1 ст. 61, п. 10 ч. 1 ст. 62, п. 17 ч. 1 ст. 63, п. 19 ч. 1 ст. 64), «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (п. 11 ч. 1, ч. 2 ст. 20, п. 1 ч. 1, ч.ч. 2, 3 ст. 21), «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» (п. 6 ч. 1 ст. 6 та ч. 3 ст. 7), «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (абз. 2 ч. 5 ст. 12), «Про охорону дитинства» (п. 4 ч. 3 ст. 13).
Згідно положень вказаних Законів фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією Законів про соціальний захист, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.
Метою діяльності позивача, як учасника господарських відносин, є досягнення економічних та соціальних результатів та одержання прибутку від провадження підприємницької діяльності.
Таким чином, у позивача за фактом надання послуг на пільгових умовах фізичним особам - пільговикам виникло право на відшкодування вартості телекомунікаційних послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, а у держави (її відповідного органу) як замовника послуг обов`язок здійснити з позивачем розрахунок за надані цим особам послуги.
Саме такий висновок щодо характеру правовідносин, які виникають між державою як замовником послуг на пільгових умовах відповідній категорії споживачів з метою забезпечення державних соціальних гарантій та особою, яка надає такі послуги, викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від: 10.04.2018 у справі №927/291/17, 17.04.2018 у справі №906/621/17, 23.10.2019 у справі №911/1924/18.
Згідно з ч. 1 ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Відповідно до ст. 143 Конституції України та ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження органів місцевого самоврядування поділяються на власні (самоврядні) та делеговані, тобто повноваження органів виконавчої влади, надані органам місцевого самоврядування законом.
В силу ч. 3 ст. 142 Конституції України: держава бере участь у формуванні доходів бюджетів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування; витрати органів місцевого самоврядування, що виникли внаслідок рішень органів державної влади, компенсуються державою.
До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення за рахунок власних коштів і благодійних надходжень додаткових до встановлених законодавством гарантій щодо соціального захисту населення (пп. «а» п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Встановлення органами місцевого самоврядування додатково, тобто до встановлених законодавством, гарантій щодо соціального захисту населення є власними повноваженнями органу місцевого самоврядування, які можуть фінансуватися виключно з місцевого бюджету або благодійних надходжень.
Зазначене відповідає положенням ч. 3 ст. 19 Закону України Закону №2017-III щодо права органів місцевого самоврядування встановлювати додаткові соціальні гарантії за рахунок коштів місцевих бюджетів.
Водночас відповідно до пп. «є» п. 9 ч. 1 ст. 87 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених п. 5 ч. 2 ст. 671 цього Кодексу) належать видатки на інші програми в галузі соціального захисту та соціального забезпечення, що забезпечують виконання загальнодержавних функцій, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
На момент виникнення спірних правовідносин такий перелік не затверджений, що, однак, не змінює фактичного існування програм в галузі соціального захисту та соціального забезпечення, що забезпечують виконання загальнодержавних функцій, та не звільняє державу від здійснення видатків для забезпечення реалізації таких програм.
Як вбачається з матеріалів справи пільги, з урахуванням яких позивач у спірному періоді надавав телекомунікаційні послуги, встановлені законом, а не рішенням місцевого органу самоврядування; доказів прийняття органом місцевого самоврядуванням рішень про встановлення таких пільг та програм їх фінансування із місцевого бюджету не надано.
Можливість здійснення такого фінансування місцевими бюджетами всіх рівнів не означає наявність у відповідача обов`язку фінансування надання відповідних пільг, так як відповідні пільги запроваджені державою та обов`язок відшкодувати надання відповідних, встановлених державою пільг, у органу місцевого самоврядування виникає лише за наявності субвенцій з держбюджету або прийняття органом місцевого самоврядування програм щодо такого фінансування.
Положення п. 6 ст. 92 Конституції України та вищенаведених статей Закону №2017-III у сукупності свідчать про те, що покладання обов`язків з відшкодування спірних витрат на послуги зв`язку пільговим категоріям громадян на органи місцевого самоврядування є помилковим, оскільки боржником у цих правовідносинах є держава, яка здійснює свої цивільні права через відповідні органи.
Так, згідно з ч. 1 ст. 167 ЦК України держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.
Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ч. 1 ст. 170 ЦК України).
Належним представником держави у спірних правовідносинах є той суб`єкт, який визначений законом про державний бюджет головним розпорядником бюджетних коштів, прийнятим законодавцем у році, що відповідає спірному періоду, за який понесені позивачем витрати за надання послуг зв`язку пільговим категоріям громадян, що підлягають компенсації (відповідний висновок викладений у п. 4.10 постанови Верховного Суду від 06.10.2023 у справі №916/429/23).
Якщо держава не визначила законом такого головного розпорядника видатків, саме Кабінет Міністрів України слід вважати органом, в особі якого держава виступає відповідачем, адже відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 116 Конституції України саме Кабінет Міністрів України розробляє проект закону про Державний бюджет України і забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України.
Відповідна правова позиція з питань встановлення соціальних пільг і гарантій та суб`єктів, які зобов`язані фінансувати такі пільги, наведена в постановах Верховного Суду від 20.01.2022 у справі №904/138/21, 01.02.2022 у справі №904/141/20, 27.07.2022 у справі №904/7875/21, 09.06.2023 у справі №916/3938/21, 06.10.2023 у справі №916/426/23 та зводиться до того, що пільги, введені законами України, мають компенсуватися з державного бюджету з огляду на їх введення органом державної влади, і саме держава як замовник послуг є боржником у цих правовідносинах.
Вирішальним для вирішення питання за рахунок якого бюджету (державного чи місцевого) повинно здійснюватися відшкодування наданих послуг є встановлення органу, який прийняв рішення щодо введення відповідних пільг.
Перебування споживачів-пільговиків послуг зв`язку на території діяльності відповідача за відсутністю доказів надання субвенцій місцевому бюджету щодо фінансування відшкодування витрат оператора зв`язку з надання пільг, встановлених Законами України, або прийняття органом місцевого самоврядування рішення про фінансування таких пільг не є достатньою підставою для виникнення у відповідача зобов`язання з відшкодування відповідних витрат позивача на надання відповідних пільг.
Відповідна правова позиція з питань встановлення соціальних пільг і гарантій та суб`єктів, які зобов`язані фінансувати такі пільги, наведена в постановах Верховного Суду (див. постанови від 20.01.2022 у справі № 904/138/21, від 01.02.2022 у справі № 904/141/20, від 27.07.2022 у справі № 904/7875/21, від 09.06.2023 у справі № 916/3938/21) та зводиться до того, що пільги, введені законами України, мають компенсуватися з державного бюджету з огляду на їх введення органом державної влади, і саме держава, як замовник послуг, є боржником у цих правовідносинах.
Однак суду не надано доказів надання головним розпорядником бюджетних коштів відповідачу у спірний період субвенцій із державного бюджету на здійснення державних програм, у т.ч., по відшкодуванню витрат з надання телекомунікаційних послуг.
Отже, стороною зобов`язання з компенсації витрат позивачу за надані послуги зв`язку пільговим категоріям громадян у даних спірних правовідносинах є держава, а тому Управління соціального захисту населення Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області не може бути боржником за таким зобов`язанням, тобто не є належним відповідачем, що є самостійною підставою для відмови у позові (аналогічні висновки щодо належного відповідача у відносинах з відшкодування витрат за надані позивачем телекомунікаційні послуги окремим категоріям громадян, які користуються правом на пільги, викладені у постановах Верховного Суду від: 07.08.2023 у справі №922/1418/22; 28.09.2023 у справі №916/2523/22; 06.10.2023 у справі №916/429/23; 10.10.2025 у справі№ 910/6201/24).
При цьому, заміна неналежного відповідача належним здійснюється виключно за заявою позивача, що визначено ч. 2 ст. 48 ГПК України, в силу якої, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Ухвалою суду від 18.03.2026 провадження у справі № 927/242/26 відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, без проведення судового засідання.
Відповідно до ч. 3 ст. 252 ГПК України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Отже, позивач у строк до 17.04.2026 мав право на вчинення процесуальної дії, а саме на подання заяви про заміну первісного відповідача належним відповідачем.
Разом з тим, в процесі розгляду відповідної справи позивач не подавав клопотань про заміну неналежного відповідача належним.
За таких обставин вимоги, заявлені позивачем до УСЗН Новгород-Сіверської РДА про стягнення 64 014,93 грн заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання послуг зв`язку на пільгових умовах жителям Коропської СТГ протягом січня-листопада 2025 року та жителям Семенівської МТГ протягом січня-грудня 2025 року задоволенню не підлягають. 
Розподіл судових витрат.
Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат. 
Статтею 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням відмови у задоволенні позовних вимог, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.
Керуючись статтями 129, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
1. У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
2. Судові витрати покласти на позивача.
Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду згідно зі статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України подається безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Т.О.Новик